ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/733/23
провадження № 2-др/753/1/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
31 січня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гусак О.С. з секретарем судового засідання Уляницькою М.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Воробея Євгена Валерійовича, про ухвалення додаткового рішення у справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
5 грудня 2023 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 753/733/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
11 грудня 2023 року до суду надійшла заява від адвоката Воробея Є.В. про стягнення витрат на правову допомогу понесених ОСОБА_3 , здана до поштового відділення 8 грудня 2023 року.
Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначено на 31 січня 2024 року.
31 січня 2024 року у судове засідання з`явився адвокат Воробей Є.В. просив його заяву задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. Представник відповідача ОСОБА_2 просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що стороною позивача у позові не вказано попереднього розрахунку суми витрат на правову допомогу, згідно договору про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката буде визначено додатковою угодою, однак вказаної угоди представником позивача не надано.
Дослідивши матеріали справи та заяви, суд дійшов до наступних висновків.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 грудня 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованостізадоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 користь ОСОБА_3 заборгованість за договором оренди нерухомого майна у розмірі 1 343 600,82 грн. та судовий збір у розмірі 11 272 грн 80 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У позовній заяві, позивачем вказано, що розмір витрат на правову допомогу визначити не можливо.

Фактично про розмір витрат на правову допомогу відповідачу стало відомо після подання заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом Воробей Є.В. до суду надано наступні документи: договір про надання правової від 28 грудня 2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 5 грудня 2023 року, ордер Серії АА № 1343222.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява в інтересах ОСОБА_3 підписана адвокатом Лифарем Д.В.

Згідно надано адовкатом ОСОБА_1 актом приймання-передачі наданих послуг від 5 грудня 2023 року в розмірі витрат на правову допомогу, включено наступні види послуг: збір доказів для подання позову, складання позовної заява, участь у судових засіданнях.

Вказаний акт підписано клієнтом ОСОБА_3 та адвокатом Воробей Є.В.

У акт приймання-передачі наданих послуг адвокат Воробей Є.В. включив послуги за складення позовної заяви. Разом з тим, такі послуги адвокатом Воробей Є.В. не надавались оскільки позовна заява підписана адвокатом Лифаром Д.В.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Згідно п. 5.1. договору про надання правової від 28 грудня 2022 року клієнт сплачує адвокату плату у розмірі та порядку, що визначаються додатковою угодою до цього договору.

Разом з тим, такої додаткової угоди суду надано не було.

Також в питанні надання доказів варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Оскільки орієнтовного розміру витрат на правову допомогу у позовній заяві визначено не було, суду не надано додаткової угоди, якою згідно договору на надання правової допомоги мала бути визначна плата та розмір за надані послуги, позовна заява адвокатом Воробей Є.В., за складання якої він просить стягнути 10 000 грн не підписувалась, квитанції про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн суду не надано, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у стягненні витрат на правову допомогу із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 9 лютого 2024 року.

Суддя Гусак О.С.