Справа № 401/973/24;
Провадження № 2/401/1127/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

секретар Горбатюк К.А.,

з участю:

представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: викоанвчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом.

У підготовчому судовому засіданні суд вважає за необхідне вирішити питання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_6 , якому на момент подання позовної заяви виповнилося чотирнадцять років.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

З матеріалів справи вбачається, що син сторін по справі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою, а не малолітньою дитиною, а тому наділений правом самостійно обирати своє місце проживання.

В свою чергу, приписами статей 160, 161 Сімейного кодексу України та ст. 29 ЦК України не передбачено вирішення у судовому порядку питання щодо місця проживання неповнолітньої дитини, яка досягла 14 річного віку, оскільки юрисдикція суду поширюється лише на спори між батьками щодо місця проживання малолітніх дітей, тобто відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

За таких обставин, в даному випадку відсутній предмет спору, з огляду на що провадження у справі в частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: викоанвчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, в частині позовних вимог про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутністю предмета спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова

23 травня 2024 р.