Справа №442/7203/23 Головуючий у 1 інстанції:Нагірна О.Б.
Провадження №22-ц/811/203/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
УХВАЛА

11 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року позов Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.04.2020 станом на 17.09.2023 в розмірі 50096 (п`ятдесят тисяч дев`яносто шість) гривень 36 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Вказане рішення оскаржило АТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року по справі №442/7203/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині відмови у задоволенні позовних вимог заборгованості 10694,02 грн. заборгованість за простроченими відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі, в іншій рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Із зазначеним рішенням АТ КБ «Приватбанк» в частині відмови у задоволенні позовних вимог не згодний, вважає, що воно в цій частині є необґрунтованим та незаконним, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вважає, що суд дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову, не врахував надані докази та звільнив відповідача від відповідальності за укладеним договором з одних лише формальних міркувань. У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 28 квітня 2020 року, яка підписана особисто відповідачем, встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом, відсоткова ставка у разі просрочення суми заборгованості тип кредитної картки, валюта кредиту, порядок погашення. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Позивачем надано до суду належні, допустимі і достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів з відповідача є правомірним. Суд першої інстанції уваги не звернув на вказаний факт, та цілком безпідставно вважав, що відсоткова ставка не узгоджена сторонами при укладенні договору. Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не навів жодних правових підстав в існуванні у відповідача права на користування коштами банку без сплати відсотків (безоплатно). Вважає безпідставним твердження суду, що відсутні докази того, що сторони дійшли згоди стосовно розміру та порядку сплати умов щодо процентів та неустойки, посилаючись на правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справ №342/180/17 згідно якого доказом була роздруківка із сайту позивача. Суд першої інстанції не мав жодних підстав вважати, що кошти які відповідач вносив на рахунок платіжних карток слід вважати, як повернення саме кредитних коштів, а не сплату відсотків та комісії за їх користування, оскільки відповідач цього не заперечив, а своїми діями підтвердив сплату відсотків за користування коштами банку. Судом першої інстанції цілком проігнорована усталена судова практика Верховного суду. Не взято до уваги постанови Верховного суду за аналогічними справами відповідно до яких наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог з стягнення заборгованості за процентами.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що справу слід зняти з апеляційного розгляду та повернути до суду першої інстанції для усунення розбіжностей у повному тексті оскаржуваного рішення, які можуть бути усунуті шляхом ухвалення додаткового рішення, виправлення описок у рішенні, тощо.

Так, відповідно до змісту ст.ст. 264, 265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання про те чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Як вбачається із повного тексту судового рішення, що оскаржується, судом, що ухвалив судове рішення вказані норми закону дотримані не у повному обсязі.

Так, у мотивувальній частині рішення судом, зокрема, вказано: «…Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, до такого висновку також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вищезазначеної справи, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.»

У резолютивній частині рішення судом вирішено «Позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.04.2020 станом на 17.09.2023 в розмірі 50096 (п`ятдесят тисяч дев`яносто шість) гривень 36 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.».

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просило:

стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.04.2020 станом на 17.09.2023 в розмірі 50096 (п`ятдесят тисяч дев`яносто шість) гривень 36 копійок.

Так, в резолютивній та мотивувальній частинах оскаржуваного рішення, судом вказано, що позов задоволено частково. Проте з наведеного вбачається, що судом не вказано, в якій частині позовних вимог відмовлено позивачу. Мотивувальна та резолютивна частини рішення суду, також є суперечливим, оскільки суд, вказавши про задоволення позву частково, фактично задовольнив позовні вимоги повністю.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Також, відповідно до ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України,якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Враховуючи наведене, справу слід повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про усунення вказаних розбіжностей у повному тексті оскаржуваного рішення, які можуть бути усунуті шляхом ухвалення додаткового рішення, виправлення описок у рішенні, тощо.

Керуючись ч.3 ст. 365, ст.ст. 367, 368 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зняти з апеляційного розгляду та повернути до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для вирішення питання про усунення розбіжностей у повному тексті оскаржуваного рішення, що повинно бути вирішене протягом місяця з дня надходження справи до суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 11 липня 2024 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра