УХВАЛА

іменем України

16.07.2024

Справа № 331/6325/23

Провадження № 2/331/1453/2024

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходяться матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.10.2018 року станом на 13.06.2023 року у розмірі 43697 грн. 26 коп., яка складається з: 35782 грн.51 коп. - заборгованість за кредитом, 7914, 75 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

24.01.2024 року рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позов задоволено.

27.02.2024 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення.

28.05.2024 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №331/6325/23 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без руху. Заявнику необхідно усунути недоліки, надавши суду документ про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

22.03.2024 року на виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 сплатив судовий збір.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у справі №331/6325/23 від 24.01.2024 року за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01 травня 2024 року на 10 год. 00 хв.

29.04.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.05.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

В судові засідання 01.05.2024 року представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. У матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

27.05.2024 року позивач та його представник до суду не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у судовому порядку, представник позивача судовою повісткою з повідомленням, позивач отримав судову повістку в електронному кабінеті 01.05.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку в електронний кабінет.

27.05.2024 року у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Грецов А.В. заявив клопотання про виклик представника позивача до суду для надання особистих пояснень щодо позову, особливо щодо підписань умов та правил надання послуг.

27.05.2024 року ухвалою суду визнано явку представника позивача - Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у наступне судове засідання, яке відбудеться 25.06.2024 року о 09 год. 00 хв. обов`язковою. Вказану ухвалу позивач та його представник отримали 05.06.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також, зазначену ухвалу позивач отримав в електронному кабінеті. Крім того, позивачу була направлена судова повістка про виклик до суду.

25.06.2024 року позивач та його представник до суду не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у судовому порядку, позивач отримав судову повістку в електронному кабінеті 28.05.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку в електронний кабінет.

16.07.2024 року позивач та його представник до суду не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у судовому порядку, судові повістки були отримані 03.07.2024 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, крім того позивач отримав судову повістку в електронному кабінеті 25.06.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку в електронний кабінет.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 14 ЦПК України).

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою позивача, так як останній викликався в обов`язковому порядку.

Судом встановлено, що позивачу та представнику позивача було відомо про три останні судові засідання, однак до суду вони не з`явилися.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що позивач/представник позивача будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку позивача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтерваломсама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа яка звернулась до суду з позовом виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд встановив, що матеріали справи містять докази належного сповіщення сторони позивача про розгляд справи у судових засіданнях, що були призначені на 27.05.2024 року 25.06.2024 року, 16.07.2024 року.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Заяв, які суд міг би розцінювати як заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи заяв про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин не можливості прибуття в судове засідання, позивачем не подавалось.

Отже, причин для відкладення розгляду справи, які можуть бути визнані поважними та підстав для неприбуття сторони позивача в судові засідання не було.

З огляду на складність змісту правовідносин між сторонами, справа не може бути розглянута без участі позивача. Справа вже тривалий час знаходиться в провадженні суду при цьому позивач не вчиняє будь-яких дій для прискорення розгляду справи.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд розцінює безпідставні неявки сторони позивача, що сповіщений належним чином про час, дату і місце судового засідання як зловживання позивачем/представником позивача своїми процесуальними правами, що є недопустимим.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України у часники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Внаслідок чого, суд вважає, що позивач та його представник допустив безпідставні неявки в судові засідання, зважаючи також на те, що позивач є безпосередньою особою, яка має бути заінтересована в належному розгляді справи, так як позивач звертаючись до суду мав намір захистити свої права.

За таких обставин, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ст. 257 ЦПК України та залишити без розгляду позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.07.2024 року.

Суддя Н.В.Фісун