Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1189/23
Номер провадження: 2/511/21/24
09 липня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Бобровська І. В.,
секретаря судового засідання Замковенко О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
02.05.2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області, за допомогою системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Іванічек О.І. до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Вказана позовна заява мотивована тим, що 02.07.2021 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, на період до 02.12.2021 року, про що останнім було надано розписку, в якій він зобов`язався повернути вищевказані кошти до 02.12.2021 року. У зазначений термін відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, чим порушив матеріальне та майнове право позивача. На неодноразові усні звернення ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 повернути кошти, з метою врегулювання спору у добровільному порядку, відповідач ОСОБА_2 не реагує.
Станом на день подання позовної заяви до суду загальна сума заборгованості становить 7750,00 доларів США, яка складається з: 5000,00 доларів США тіло боргу, та 2750,00 доларів США (2,5% на місяцьь від простроченої суми за період з 02.07.2021 року по 02.05.2023 року)
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 року, вищевказана цивільна справа надійшла в провадження судді Іванової О.В.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.05.2023 року провадження по справі відкрито, в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. (а.с.21)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.01.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Рішенням від 20 лютого 2024 року Вища рада правосуддя задовольнила заяву судді ОСОБА_3 про відставку у зв`язку з поданням заяви.

Розпорядженням керівника апарату Роздільнянського районного суду Одеської області Пушкаренко О.В. від 26.02.2024 року №62, призначено автоматизований розподіл судових справ, які перебували в провадженні судді Іванової О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 року, вказана цивільна справа була розподілена в провадження судді Бобровської І.В.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.02.2024 року, вищевказана цивільна справа прийнята в провадження судді Бобровської І.В.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іванічек О.І. в судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, неодноразово надав на адресу суду заяви про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою. Відповідач ОСОБА_2 отримав в приміщенні суду копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду 13.07.2023 року, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення боргу та долучені до неї документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав від ОСОБА_1 , 1962 р.н. грошові кошти в сумі 5000 доларів США під 2,5% (2,5 прожиткових мінімумів) в строк до 02.12.2021 року, проценти зобов`язується сплачувати щомісячно. Вищевказане підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 02.07.2021 року. На копії розписки мається підпис відповідача ОСОБА_2 та печатка ОСОБА_2 на якій зазначено: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що в зазначеній в розписці термін відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу отримані грошові кошти.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у його Постанові від 13.12.2017 р. у справі N 309/3458/14-ц.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах, зокрема від 10 серпня 2021 року у справі №473/995/18(провадження № 61-6674св21), від 14 липня 2021 року у справі №266/7291/18-ц(провадження № 61-96св21), від 25 березня 2019 року у справі №211/2672/16-ц(провадження № 61-41785св18), від 30 січня 2019 року у справі №751/1000/16-ц(провадження № 61-586св17) зазначав, що наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду та якості. Договір позики визнається укладеним з моменту передачі грошей або речей, та є договором позики.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу(боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання).

Отже, судом встановлено, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти позивачу.

Також, відповідно до розписки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 погодився на те, що ним грошові кошти в сумі 5000 доларів США отримуються під 2,5% на місяць з зобов`язанням повернути боргові кошти до 02.12.2021 року.

З позовної заяви вбачається, що в ході спілкування із ОСОБА_2 останній не реагував на прохання ОСОБА_1 повернути грошові кошти.

Згідно з ч.1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

У даному випадку, сума договору перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у зв`язку із чим договір позики не може вважатися безпроцентним.

Відомостей про те, що вказані кошти було отримано ОСОБА_2 для здійснення підприємницької діяльності матеріали справи не містять, відповідачем не доведено.

У розписці від 02.07.2021 року відповідачем, зазначено, що він зобов`язується сплатити позивачу за користування грошима 2,5 відсотка щомісяця, що від суми 5000 доларів США становить 125 доларів США щомісяця.

Відповідно, розмір 2,5 відсотків від простроченої суми 5000 доларів США з 03.07.2021 року (наступний день після закінчення строку повернення грошових коштів) до дня звернення позивача до суду складає:

Дата початку 03.07.2021 року, дата закінчення 02.05.2023 року, тобто:

З 03.07.2021 року по 02.05.2023 року 22 місяця * 125 доларів США щомісяця =2750 доларів США;

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основної суми боргу за розпискою від 02.07.2021 у загальній сумі 7750,00 доларів США підлягають задоволенню.

Щодо стягнення боргу у іноземній валюті.

Так, позивач просить стягнути усі вище перелічені суми у іноземній валюті без визначення її еквіваленту у національній валюті, станом на день позовної заяви до суду, тобто 02.05.2023 року.

У постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 Верховний Суд України зазначив, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. Відтак у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 Цивільного кодексу України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 308/3824/16-ц йдеться про те, що незалежно від визначеної сторонами валюти боргу у зобов`язанні валютою платежу є виключно гривня, за умови відсутності у сторін відповідної ліцензії Національного банку України.

Натомість Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Тому суд вважає за можливим стягнути з відповідача суму визначену у доларах США без визначення її еквіваленту в національній валюті України - гривні.

Щодо стягнення судового збору

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, при звернені до суду позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 2834,07 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №30436 від 02.05.2023 року, то відповідно ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

З приводу витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Іванічек О.І. та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги від 27.10.2022 року №1-22.

З п.5.1 Договору вбачається, що за послуги, надані адвокатом, клієнт перераховує суму гонорару, яка становить 18280,00 грн. та зобов`язується перерахувати вказані кошти на протязі 10-ти днів з моменту підписання даного договору, за фактично виконаний обсяг робіт. На момент укладення даного договору надано аванс 7490,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми послуг за надану правову допомогу та витрат, які заявник поніс у зв`язку із розглядом справи про стягнення боргу з ОСОБА_2 , який є додатковим №1 від 24.04.2023 року до договору №1-22 від 27.10.2022 року вбачається, що адвокатом Іванічек О.І. було надано правову допомогу ОСОБА_1 , а саме: витребування інформаційних довідок щодо наявності нерухомого майна, підготовка позовної заяви про стягнення боргу та заяви про забезпечення позову, особиста участь у ході розгляду даної справи у Сокирянському районному суді Чернівецької області, кількість витраченого часу 1017 хв., 1 хвилина роботи складає 2684, 00 (прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 році) х 0,0067 = 17,9828 Х 1017 хв. = 18288,50 грн.

Відповідно до акту прийому передачі наданих послуг від 24.04.2023 року вбачається, що адвокат виконав та передав наступні роботи: надав відповідні консультації щодо збору необхідних доказів при підготовці справи, зібрання доказів, формування правової позиції у справі про стягнення боргу з ОСОБА_2 , витребував інформаційної довідки щодо наявності нерухомого майна, підготував позовну заяву про стягнення боргу та заяву про забезпечення позову, прийматиме особисту участі у ході розгляду даної справи в суді. Вартість послуг становить 18288,50 грн., без ПДВ.

Відповідно до квитанції ввід 24.04.2023 року вбачається, що адвокат Іванічек О.І. отримав від ОСОБА_1 за надання відповідних консультацій щодо збору необхідних доказів при підготовці справи про стягнення боргу з ОСОБА_2 , витребування інформаційних довідок щодо наявності нерухомого майна, підготовлення та подання позовної заяви про стягнення боргу та заяви про забезпечення позову, участі у ході розгляду даної справи у Сокирянському районному суді Чернівецької області, гонорар в сумі 18288,50 грн.

На підставі ст.ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Іванічек Олександра Івановича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 суму боргу, що становить 7750,00 доларів США; з них 5000,00 доларів США та 2750,00 доларів США 2,5 % на місяць згідно умов договору від простроченої суми у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору у сумі 2834,07 грн. та 18288,50 грн. витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2024 року.

Суддя І. В. Бобровська