Справа №447/3363/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлів В.Р.
Провадження №22-ц/811/594/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15000 грн 00 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3028,00 грн 00 коп.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року скасувати та прийняте нове рішення, який у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення застосував ч.1 ст.128 КПК України. Відповідно до вказаної норми особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Матеріали справи не містять даних щодо того, що межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000060 від 20 жовтня 2020 року були дані щодо того, що позивачу завдано моральної шкоди. Оскільки позов подано з підстав завдання моральної, а не фізичної чи майнової шкоди, то наявність фізичної чи майнової шкоди не мають правового значення в частині доказування щодо наявності моральної шкода, оскільки така є самостійним видом шкоди в розумінні ч.1 ст.128 КП України. Відповідно до обвинувального акту від 06 квітня 2021 року в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000060 від 20 жовтня 2020 року зазначено, що кримінальним правопорушенням шкоди не завдано. Позивачем, який був учасником такого кримінального провадження, будь-яких клопотань щодо повернення обвинувального акту не заявлялось, отже позивач погодився з тим, що кримінальним правопорушенням шкоди не завдано. Вказане свідчить про відсутність факту завдання моральної шкоди. Вказує, що фактично суд першої інстанції встановив наявність вчинення кримінального правопорушення, попри те, що апелянт на будь-якій стадії кримінального провадження своєї вини не визнавав. Оцінка фактів і доказів судом в порядку КПК України не була здійснена. В ухвалі Миколаївського районного суду Львівської області від 20 листопада 2023 року, на яку вказує суд першої інстанції, як на преюдиційну, суд вказує лише на наявність позиції органу досудового розслідування, оскільки суд, закриваючи кримінальне провадження використовує формулювання «як зазначено, органом досудового розслідування», що не тотожним загальноприйнятому - «встановлено». Вказане свідчить про відсутність в ухвалі про звільнення від кримінальної відповідальності встановлення фактів.

Відповідно до ст.368, ч.1 ст.369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 128 КПК України та задовольняючи позов, - виходив з того, що ухвалою Миколаївського районного суду від 20 листопада 2023 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000060 від 20.10.2020 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Однак на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрито. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвала про закриття провадження не оскаржувалась, набула законної сили 28.11.2023. Відповідно до копії постанови начальника сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано потерпілим. Відповідно до висновку експерта №206/2020 від 20.10.2020 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено садно на правій нижній кінцівці, яке утворилося від дії тупуго предмету (предметів), могло виникнути 19.10.2020 при описаних в постанові обставинах та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Відповідач ОСОБА_2 жодних клопотань не заявляв, доказів суду не подавав. Суд прийшов до висновку, що в даному випадку, наявний причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача, який проявився у хуліганських діях грубому порушенні громадського порядку, вираженні явної неповаги до суспільства, соціальних цінностей, а саме висловлюванні нецензурної лексики, погрожуванні фізичною розправою ОСОБА_3 , спричиненні тілесних ушкоджень у виді садна та шкодою, заявленою у позовній заяві позивачем. Суд врахував те, що своїми діями відповідачем завдано моральної шкоди позивачу, зокрема публічним приниження, фізичним болем який він зазнав при отриманні ударів, які наніс ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.

19 жовтня 2023 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до витягу з ЄРДР, кримінальне провадження №0000060 зареєстроване 20 жовтня 2020 року у зв`язку із надходженням 19 жовтня 2020 року заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням прийняти міри до візуально знайомого їм чоловіка - ОСОБА_2 , який 19 жовтня 2020 рокуу близько 14:00 год. перебуваючи у с. Пісочне, Миколаївського району, Львівської області, неподалік полів за межами населеного пункту, умисно під час конфлікту, порушуючи громадський порядок завдав їм ударів, чим спричинив тілесні ушкодження. Під час своїх хуліганських дій ОСОБА_2 пошкодив техніку, а саме: навантажувач очищувач марки «Ropa Mause», д.н.з. НОМЕР_1 , перевантажувач марки «Gilles Gitras 300», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3 . Під час досудового розслідування дані обставини підтвердив свідок ОСОБА_7 . Відповідно до висновку експерта №207/2020 від 20 жовтня 2020 року у ОСОБА_6 виявлено синець на лівій нижній кінцівці, який утворився від дії тупого предмета, міг виникнути 19 жовтня 2020 року при описаних обставинах, відноситься до легкого тілесного ушкодження. Відповідно до висновку експерта №206/2020 від 20 жовтня 2020 року у ОСОБА_3 виявлено садно на правій нижній кінцівці, яке утворилося від дії тупуго предмету, могло виникнути 19 жовтня 2020 року при викладених обставинах та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 22 жовтня 2020 року він 19 жовтня 2020 року близько 14.00 год рухався за кермом перевантажувача марки «Gilles Gitras 300», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТзОВ «Біорена» у с. Пісочна, Миколаївського району, Львівської області по польовій дорозі неподалік полів та у цей час на зустріч рухався легковий автомобіль марки «Део Ланос», НОМЕР_4 , котрий зупинився та розвернувшись розмістив свій автомобіль поперек даної дороги перекривши йому проїзд. Після цього ОСОБА_3 різко загальмував, а йому на зустріч з автомобіля вийшов водій і з криками пішов до транспортного засобу, де перебував ОСОБА_3 . Підійшовши до техніки ОСОБА_2 наніс по ній близько чотири удари палкою, після цього лаючись наніс ще декілька ударів по техніці і один удар по правій руці ОСОБА_3 . Після цього, ОСОБА_2 не припинив свої дії, а продовжив їх ввійшовши у конфлікт з іншими особами, зокрема працівниками ТзОВ «Біорена». Зазначає, що при цьому ОСОБА_2 не обмежився словесним конфліктом, а продовжував завдавати ударів іншим автомобілям ТзОВ «Біорена», таким чином розбив декілька вікон і фар сільськогосподарської техніки та завдавши тілесної шкоди працівникам ТзОВ «Біорена». Після цього ОСОБА_2 побіг до автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_5 , котрий належить ТзОВ «Біорена», який також зупинився через те, що було перекрито дорогу та відразу наніс декілька ударів по даному автомобілю палицею, пошкодивши передні фари, ліве бокове дзеркало та габарити. Згодом ОСОБА_2 намагався відчинити двері даного транспортного засобу, однак йому не вдалося цього зробити, оскільки в салоні знаходився ОСОБА_8 , який тримав двері з салону. Не заспокоївшись ОСОБА_2 продовжував кричати, вживати до всіх нецензурну лексику та підбіг до ще одного транспортного засобу - навантажувача очищувача марки «Ropa Mause», по якому також наніс декілька ударів палицею, яку тримав у руках пошкодивши передні фари. Дані обставини підтвердив свідок ОСОБА_9 , що відображено в протоколі допиту від 22 жовтня 2020 року. Крім того, дані обставини підтвердив потерпілий ОСОБА_6 , що відображено в протоколі допиту від 04 листопада 2020 року. Крім того, дані обставини своїми показами підтверджує ОСОБА_10 . Позивач заподіяння моральної шкоди обґрунтовує завданням ударів, що підтверджується висновком медичної експертизи, що завдало йому переживань та болю. Відтак загальний розмір завданої шкоди становить: 15000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Миколаївського районного суду від 20 листопада 2023 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000060 від 20 жовтня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Однак, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрито.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_2 стороною обвинувачення визначена як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до вказаної ухвали ОСОБА_2 розпочав безпричинно конфлікт із ОСОБА_3 , який знаходився в салоні перенавантажувача марки «Gilles», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку та в ході даного конфлікту ОСОБА_2 , вживаючи нецензурну лексику та погрожуючи фізичною розправою, тримаючи в правій руці дерев`яну палицю умисно наніс нею удар по правій нозі ОСОБА_3 , внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження, у вигляді садна на правій нижній кінцівці, яке згідно висновку експерта №206/2020 від 20 жовтня 2020 року відноситься до легкого тілесного ушкодження.

ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала про закриття провадження не оскаржувалась, набрала законної сили 28 листопада 2023 року.

Відповідно до копії постанови начальника сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано потерпілим у кримінальному правопорушенні, передбаченим ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до висновку експерта №206/2020 від 20.10.2020 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено садно на правій нижній кінцівці, яке утворилося від дії тупого предмету (предметів), могло виникнути 19.10.2020 при описаних в постанові обставинах та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Відповідач ОСОБА_2 жодних клопотань не заявляв, доказів суду не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 3 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичні чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Відповідно п. 9 вище вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, слід вказати, що суд першої інстанції правильно вважав, що протиправні дії ОСОБА_2 спричинили значну та безповоротну моральну шкоду, зокрема, шкоду здоров`ю ОСОБА_3 , що підлягає відшкодуванню.

Так, ухвалою Миколаївського районного суду від 20 листопада 2023 року встановлено обставини та вину відповідача у скоєнні інкримінованого йому злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності. Сам факт закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав свідчить про наявність складу злочину у тому діянні, в якому обвинувачується особа та вину цієї особи у вчиненні такого злочину. Відтак ухвалою Миколаївського районного суду від 20 листопада 2023 року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, потерпілим у якому визнано ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що в даному випадку, наявний причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача, який проявився у хуліганських діях грубому порушенні громадського порядку, вираженні явної неповаги до суспільства, соціальних цінностей, а саме висловлюванні нецензурної лексики, погрожуванні фізичною розправою ОСОБА_3 , спричиненням йому тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що протиправними діями відповідача завдано моральної шкоди позивачу, оскільки він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною, злочинною поведінкою (вчиненням кримінального правопорушення) відповідача щодо нього.

Внаслідок вчинення злочину, позивач зазнав фізичних та душевних страждань, внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень, протиправної поведінки стосовно нього як особи, яку публічно принизили, завдали фізичного болю. Позивач пережив раптовий стрес, страх, фізичний та душевний біль, а також змушений був відновлювати свій звичний ритм життя.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, районний суд правильно виходив з вимог розумності і справедливості та врахував характер вчиненого злочину, ступінь його тяжкості, характер та обсяг страждань позивача, особу відповідача та інші істотні обставини справи, а тому заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн вважав такою, що є належною та справедливою компенсацією.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Щодо зазначення певних обставин у обвинувальному акті, а саме те, що злочином шкода не заподіяна, то такі є позицією сторони обвинувачення по суті розгляду кримінального правопорушення, стосуються вчиненого кримінального правопорушення та не стосується цивільних наслідків вчиненого злочину та не можуть вважатися певною встановленою обставиною для розгляду даної справи, як помилково вважає відповідач.

З врахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід вважати безпідставною та залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра