Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2057/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Леньо В.В. при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Вилоцької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок у порядку спадкування за заповітом в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивачки батько ОСОБА_3 . На момент смерті ОСОБА_3 проживав у селищі Вилок по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок. Спадкодавець залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів в рівних долях колишній дружині ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_4 .

Із своєю жінкою (матір`ю позивачки) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки розлучився 28.03.2010 р., що підтверджується копією рішення Виноградівського районного суду від 28.03.2010 р. №2-402/11, копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №1 від 20.08.2014 р.

Інших дітей чи дружин покійний батько позивачки не мав. Батьки покійного ОСОБА_3 (дід та баба позивача) померли.

Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про її прийняття до нотаріуса у шестимісячний строк.

Відповідач ОСОБА_2 , спадщину не прийняла, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Після звернення позивачки до нотаріуса, остання роз`яснила письмово, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Тому позивачка змушена звернутися до суду на підставі ст.392 ЦК України.

В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Антал Я.В. до суду подав заяву про розгляд справи без їх з позивачкою участі.

Відповідач до суду не з`явилася, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутність. Не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання за позивачкою права власності на житловий будинок.

Представник Вилоцької селищної ради в підготовче засідання не з`явився, до суд подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивачки батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.06.2011 р. серії НОМЕР_1 .

На момент смерті ОСОБА_3 проживав у селищі Вилок по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідка селищної ради від 06.03.2024 р. №135

З спадкодавцем на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Вилок по АДРЕСА_1 ніхто не проживав, що підтверджується довідкою селищної ради від 06.03.2024 р. №138.

Із своєю жінкою (матір`ю позивачки) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки розлучився 28.03.2010 р., що підтверджується копією рішення Виноградівського районного суду від 28.03.2010 р. №2-402/11, копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №1 від 20.08.2014 р. (копії додаються).

Інших дітей чи дружин покійний батько позивачки не мав. Батьки покійного ОСОБА_3 (дід та баба позивача) померли.

Після смерті ОСОБА_3 на майно, що йому належало відкрилася спадщина.

Спадкодавцю ОСОБА_3 належав на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Вилоцькою селищною радою від 22.02.2001 р. на підставі рішення виконкому Вилоцької селищної ради від 15.02.2001 р. за №11.

Загальна корисна площа житлового будинку становить 173,3 кв.м., в тому числі житлова 47,1 кв.м.

Згідно довідки, технічного паспорта від 14.03.2024 р., виданих КП «Виноградівське РБТІ», житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 будівництвом завершений (рік будівництва 1987) Інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними спорудами складає 314474 грн.

На земельній ділянці знаходяться: Житловий будинок літ. А цегла; ворота №1 металеві; ворота №2 металеві; огорожа №2 - металева.

Спадкодавець ОСОБА_3 18.05.2011 р. склав заповідальне розпорядження, зареєстроване в журналі нотаріальних дій виконкому Вилоцької селищної ради за №140), за яким все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповів своїй колишній дружині ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені.

Згідно ст. 1296 ч.3 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщин) або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В межах шестимісячного строку на прийняття спадщини, а саме 02 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом була зареєстрована спадкова справа за №246/2011.

Відповідачка ОСОБА_2 не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та не вступила у спадкові права так як на час смерті була розлучена із спадкодавцем не проживала та не була зареєстрована із ним за адресою його проживання.

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до заяви від 11.07.2024 року, не заперечує проти визнання за позивачкою ОСОБА_1 , права власності на завершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .

Доказів про наявність інших спадкоємців суду не представлено.

При зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріусом було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2024 р. №40/01-16 , згідно якої відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і було рекомендовано звернутися до суду.

Інші спадкоємці відсутні та до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відтак, суд пересвідчився, що перешкоди для переходу права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Ці обставини суд встановив на підставі достатньої сукупності належних та допустимих доказів, а саме: копій свідоцтв про народження, одруження та смерть, копії технічного паспорту, копій спадкової справи, інших письмових доказів.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки позивачка, як спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, то остання успадкувала майно, що ввійшло до складу спадщини в цілому.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1274 та ч.1 ст.1275 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, а суд пересвідчився, що відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову житловий будинок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 в судовому порядку, то позивачка звернулася до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно.

Зазначений житловий будинок, разом з іншими будівлями та спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходиться на не приватизованій земельній ділянці, у зв`язку з чим має статус садиби, відповідно до ч.1 ст. 381 ЦК України. Питання щодо земельної ділянки даним позовом не вирішувалось.

На підставі наведених вище міркувань позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 200, 206, 210, 259, 263-265, 273 ЦПК України, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на завершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 173,3 кв.м., в тому числі житловою 47,1 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо