Справа № 243/370/22
Провадження № 2/243/1234/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фаліна І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовною заявоюПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулось Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулося з позовною заявоюдо ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування,обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6829к від 21.01.2014, на виконання умов якого на підставі рішення Кредитного комітету № 991к від 20.01.2014 кредитна спілка надала, а ОСОБА_1 отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 5000,00 грн. строком на 10 місяців, з 21.01.2014 по 21.11.2014 включно, зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. Перерахування визначених кредитним договором № 6829к від 21.01.2014 грошових коштів на банківській рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 14567 від 21.01.2014 з відмітками банку про проведення даного платежу. Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладено Договір добровільного страхування кредитів № 02 від 14.02.2014, відповідно до п. 1.2 якого предметом договору є майнові інтереси кредитної спілки, що не суперечать закону, пов`язані з матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів. Згідно з п. 1.3 договору добровільного страхування кредитів позивач, як Страховик, здійснює страхування кредитних ризиків за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», згідно з реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах договорів про співробітництво між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та позивачем (Додаток № 1 до договору страхування). У відповідності з зазначеним Додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 02 від 14.02.2014 кредитний договір № 6829к від 21.01.2014 року, укладений між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 12312,35 грн. Підпунктом 2.1.1 Договору добровільного страхування кредитів встановлено, що страховим випадком за цим Договором по відношенню до конкретного кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків Кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором з повернення кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 6829к від 21.01.2014 належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, що підтверджується випискою з рахунку відповідача № 1849 від 12.11.2021. На підставі п. 5.1 Договору добровільного страхування кредитів Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву № 1799 від 11.11.2021 про виплату страхового відшкодування в розмірі 12312,35 грн. внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором № 6829к від 21.01.2014. Позивачем на підставі заяви № 1799 від 11.11.2021 та доданих до неї документів складено страховий акт № 1018кр від 12.11.2021 та, відповідно, 12.11.2021 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12312,35 грн. На виконання вимог п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» надано позивачу довідку № 1913 від 12.11.2021 про сплату 12.11.2021 ПрАТ «Українська страхова компанія» страхової виплати за кредитним договором № 6829к від 21.01.2014 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 12312,35 грн., таким чином позивач свої обов`язки, відповідно до Договору добровільного страхування кредитів № 02 від 14.02.2014, виконав та до нього перейшло право вимоги на стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 12312,35 грн. У зв`зку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12312,35 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

27 жовтня 2022 рокупо справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги

Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, були задоволені, з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» стягнута сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12312,35 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270, 00 гривень.

Однак, відповідач ОСОБА_1 із вказаним заочним рішенням суду не погодився, та подав до суду заяву про перегляд зазначеного заочного рішення суду, навів, при цьому, об`єктивні підстави для його перегляду.

Ухвалою суду від 06.06.2024 заяву ОСОБА_1 було задоволено, заочне рішення суду від 27.10.2022 скасовано, призначено цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Плахтій О.В., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1412366 від 14.05.2024 своєчасно і належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив.

Від відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Плахтій О.В. через систему «Електронний суд» направлено відзив на позовну заяву, в обґрунтування своїх заперечень в якому сторона відповідача вказала, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі з огляду на наступне.

Між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та

ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 6829к від 21.01.2014.

На виконання умов Кредитного договору № 6829к від 21.01.2014 року Кредитна

спілка «Українська кредитна спілка» надала, а ОСОБА_1 отримав у тимчасове

користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх

повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 5

000,00 гривень строком на 10 місяців з 21.01.2014 по

21.11.2014 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних.

Отже, 21.11.2014 - це останній день строку кредитування. З наданої при позові

Виписки з рахунку позичальника вбачається, що на залищок основної заборгованості

у сумі 1955,45 грн. нараховані проценти за період з 11.07.2014-14.09.2021 на суму

10356,90 грн. Тобто, до складу суми 10356,90 включена заборгованість по

процентам, нарахованим після 22.11.2014 дати спливу строку

кредитування, що є протиправним.

Оскільки Кредитний договір № 6829к від 21.01.2014 був укладений на строк 10 місяців з 21.01.2014 по 21.11.2014, а тому Кредитна спілка «Українська

кредитна спілка» вже 22.11.2014 довідалась про невиконання позичальником/

відповідачем своїх обов`язків.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що між Приватним

акціонерним товариством «Українська страхова компанія» , та

Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», , укладений

договір добровільного страхування кредитів № 02 від 14.02.2014.

Керуючись укладеним договором добровільного страхування кредитів, Кредитна

спілка «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія»

заяву № 1799 від 11.11.2021 про виплату страхового відшкодування у сумі

12312,35 грн., внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за Кредитним

договором № 6829к від 21.01.2014.

ПрАТ «Українська страхова компанія» на підставі заяви № 1799 від 11.11.2021

та доданих до неї документів складено страховий акт № 1018кр від 12.11.2021 та відповідно 12.11.2021 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі

12312,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1949 від 12.11.2021

з відміткою банку про проведення платежу.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на ч.1 ст.

993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно якої до

страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового

страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник

або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за

заподіяний збиток. У даній справі спір виник між страховою компанією та фізичною особою щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором

добровільного майнового страхування. Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений

іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є

норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР, відповідно до яких до

страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового

страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник

або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за

завдані збитки. Таким чином, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід)

права вимоги від страхувальника (вигодонабувача), яким є Кредитна спілка

«Українська кредитна спілка», до страховика, яким є ПрАТ «Українська

страхова компанія». Нового зобов`язання з відшкодування збитків при

цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий

(страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість

потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі

та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено

договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого

попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у

деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Враховуючи норми ст. 993 Цивільного Кодексу України та ст. 27 Закону України «Про

страхування», якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач,

виплативши Кредитній спілці «Українська кредитна спілка» страхове відшкодування

за договором майнового страхування, отримав від останньої права кредитора до

ОСОБА_1 Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до ПрАТ «Українська страхова компанія», оскільки за договором страхування останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони

боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне. Верховним Судом в постанові № 910/8982/17 від 20 квітня 2018 року роз`яснено поняття «регрес» та «суброгація». Так, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика

називається суброгацією. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Враховуючи викладене, сторона відповідача, вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами у

даній справі є суброгацією.

Також, сторона відповідача посилалась на ст. 262 ЦК України, відповідно до якої заміна кредитора у зобов`язанні не змінює

порядку обчислення та перебігу позовної давності.Оскільки у спірному зобов`язані відбулася заміна кредитора - страхувальник

передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором

майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи,

відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три

роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється

тривалістю у три роки. Враховуючи те, що Кредитний договір № 6829к від 21.01.2014 був

укладений на строк 10 місяців з 21.01.2014 по 21.11.2014, то

Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» вже 22.11.2014 довідалась про порушене право. За умовами договору страхування Кредитна спілка «Українська

кредитна спілка» повинна була повідомити страхову компанію про страховий

випадок щодо невиконання позичальником зобов`язання за Кредитним

договором № 6829к від 21.01.2014 не пізніше 30 листопада 2014 року. Кредитна спілка «Українська кредитна спілка», як вище вже було вказано, направила

ПАТ «Українська страхова компанія» заяву № 1799 від 11.11.2021 про виплату

страхового відшкодування у сумі 12312,35 грн., внаслідок невиконання відповідачем

свого зобов`язання за Кредитним договором № 6829к від 21.01.2014.

Відповідно до ч.1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання

після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення

виконаного, навіть якщо у момент виконання не знала про сплив позовної

давності. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка

його порушила. У даному випадку Кредитний договір № 6829к від 21.01.2014

був укладений на строк 10 місяців з 21.01.2014 по 21.11.2014,

отже, Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» вже 22.11.2014

довідалась про невиконання позичальником/відповідачем своїх обов`язків, тобто з цієї

дати розпочався перебіг позовної давності, яка спливла 22.11.2017. До суду,

як це вбачається з сайту «Судова влада України» Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова

компанія» звернулось до ОСОБА_1 з позовом про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування тільки 10.01.2022. У зв`язку з чим, просить суд відмовити на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України в задоволенні позову Приватного

акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до

ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування в розмірі 12312,35 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00

грн. шляхом застосування до спірних відносин строку позовної давності, який сплив

22.11.2017, справу розглянути за відсутності відповідача та його представника.

Представником позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» Тюріна В.М., який є головою правління ПрАТ та повноваження якого підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому з приводу заперечення сторони відповідача ОСОБА_1 на позов зазначено наступне.

Відповідачем безпідставно здійснено посилання в відзиві на неможливість позивача

нараховувати проценти передбачені кредитним договором після закінчення строку

дії такого договору. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три

проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не

встановлений договором або законом.

Зазначив, що розуміння суті і відмінностей понять регресу та суброгації у страхуванні є основою для правильного вирішення спору по суті, адже їх розмежування має важливе значення у розв`язанні питання щодо обчислення строку перебігу позовної

давності.

ПрАТ «Українська страхова компанія» відшкодувала шкоду, яку

ОСОБА_1 завдав КС «Українська кредитна спілка». Зазначена шкода нанесена ОСОБА_1 шляхом невиконанням вимог кредитного договору. Враховуючи викладене ПрАТ «Українська страхова компанія» набуло право

регресного позову до ОСОБА_1 з моменту сплати відшкодування.

Виникнення права зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 винної особи не може передувати даті відшкодування страховою компанією завданої шкоди.

Просить суд задовольнити позовну заяву ПрАТ «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за

виплачене страхове відшкодування.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.01.2014 між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6829к, на виконання умов якого на підставі рішення Кредитного комітету № 991к від 20.01.2014 кредитна спілка надала, а ОСОБА_1 отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 5000,00 грн. строком на 10 місяців, з 21.01.2014 по 21.11.2014 включно, зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних.

Згідно з платіжним дорученням № 14567 від 21.01.2014, Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» свої зобов`язання за кредитним договором № 6829к від 21.01.2014 виконала повністю, видала на ім?я ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. Також відповідачу було встановлено графік проведення розрахунків до кредитного договору № 6829к від 21.01.2014.

Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладено Договір добровільного страхування кредитів № 02 від 14.02.2014.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, предметом договору є майнові інтереси кредитної спілки, що не суперечать закону, пов`язані з матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів.

Згідно з п. 1.3. договору, ПАТ «Українська страхова компанія» здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та КС «Українська кредитна спілка», згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем.

Кредитний договір № 6829к від 21.01.2014, укладений між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 увійшов до реєстру кредитних договорів, які підлягають страхуванню.

11 листопада 2021 року за вих. № 1799 Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» звернулась до ПрАТ «Українська страхова компанія» із заявою про здійснення страхової виплати у зв`язку з настанням страхового випадку: «Повне або часткове неповернення Позичальником Страхувальнику суми кредиту та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни», в тому числі за договором № 6829к від 21.01.2014, укладеним між Кредитною спілкою та ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з рахунку позичальника ОСОБА_1 за вих. № 1849 від 12.11.2021, 12.11.2021 від ПрАТ «Українська страхова компанія» надійшла страхова виплата в сумі 12312,35 грн.

12 листопада 2021 року ПрАТ «Українська страхова компанія» було складено страховий акт № 1018кр про страхову подію відповідно до заяви Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» про страхову виплату.

З платіжного доручення № 1949 від 12.11.2021 та довідки № 1913 від 12.11.2021 слідує, що ПрАТ «Українська страхова компанія» здійснено страхову виплату на користь Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» за актом № 1018кр від 12.11.2021 в сумі 12312,35 грн.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договори є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Приписами ч.1 ст. 1054 ЦК України и встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Кредитної спілки «Українська кредитна спілка», та особисто ОСОБА_1 , зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов`язковим для виконання.

Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що кредитна спілка повністю виконала умови кредитного договору, перерахувавши на зазначений у кредитному договорі рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000,00 грн., в той час як ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість страхувальника у договірному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора договірне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за заподіяний збиток особа свій обов`язок із його відшкодування не виконала.

Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду № 521/6088/16-ц від 31.10.2018 року, № 910/8982/17 від 20.04.2018 року.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора.

Таким чином, суд погоджується з доводами сторони відповідача, та вважає, що оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало обов`язки покладені Законом України «Про страхування» та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 02 від 14.02.2014, до позивача перейшло право вимоги саме в порядку суброгації на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування.

Посилання представника позивача, що Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» набуло право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, суд вважає помилковим, оскільки регрес це право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що прововідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове, пов`язане саме з регресною вимогою.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 порушувалися умови укладеного договору із своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед кредитною спілкою. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Разом з тим, стосовно заявленої стороною відповідача заяви про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом та вже було зазначено вище, вказані правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Оскільки при суброгації нове зобов`язання щодо відшкодування шкоди не виникає, а лише відбувається заміна кредитора в існуючому зобов`язанні до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, то перебіг позовної давності заново не починається.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює

порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом, згідно вимог ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, з виписки розрахунку позичальника, долученої до позову представником позивача слідує, що залишок загальної суми заборгованості за даним кредитним договором становить 1955,45 грн., нарахування процентів за період з 11.07.2014 по 14.09.2021 становить 10356,90 грн.

Кредитним договором визначено строк виконання зобов`язання позичальника 21.11.2014, та строк дії договору до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 8.2 кредитного договору).

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. п. 3.4, 3.6 кредитного договору № 6829к від 21.01.2014, нарахування відсотків за договорами кредиту відбувається за кожний фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання кредиту (дати списання з рахунку Кредитодавця), а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Для цілей розрахунку процентів за кредитом використовується календарний рік. Прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п. 1.1 цього Договору, так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування Позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавця.

З огляду на вказане, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за прострочення сплати кредиту не припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

З виписки розрахунку позичальника, що міститься в матеріалах справи слідує, що ОСОБА_1 прострочив сплату кредиту та залишок загальної суми заборгованості за даним кредитним договором, як вже зазначалось судом вище становить 1955,45 грн.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно штампу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, що міститься на позовній заяві, позивач звернувся до суду 10.01.2022.

Станом на час звернення позивача до суду, та прийняття судом рішення по справі, залишок заборгованості за даним кредитним договором, яка становить 1955,45 грн. відповідачем не сплачена.

Як слідує з виписки розрахунку позичальника, нарахування процентів позивачем відбулося за період з 11.07.2014 по 14.09.2021 та становить 10356,90 грн.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача залишку заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 1955,45 грн. та мав право нараховувати проценти за користування відповідачем кредитом відповідно до п. п. 3.4, 3.6 кредитного договору № 6829к від 21.01.2014, однак до заявлених позовних вимог підлягає застосування строку позовної давності, як в частині залишку заборгованості за кредитним договором, так і в частині нарахованих процентів.

З представлених позивачем доказів на підтвердження своїх позовних вимог, періодом нарахування процентів на які позивач має право, з урахуванням кінцевої дати нарахування останнім процентів, та в межах заявлених позовних вимог, є саме з 10.01.2019 по 14.09.2021.

Суд звертає увагу, що представником позивача до початку розгляду справи по суті суду не подано заяву про збільшення позовних вимог в частині періоду нарахування процентів у зв`язку з простроченням відповідачем сплати кредиту.

Згідно ч.5 ст. 267 якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом з тим, будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності в заяві не наведено.

В зазначеній виписці розрахунку позичальника вказано, що процентна ставка річних на первісну суму кредиту становить 28,8 %, а щоденний процент в гривнях складає 3,95.

Кількість днів, що підлягає нарахуванню процентів на які позивач має право в межах строку позовної давності за період з 10.01.2019 по 14.09.2021 становить 978 днів, а тому відповідно сума процентів за даний період становить 3863,10 грн. (978 днів х 3,95).

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за прострочення сплати кредиту, що не припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, що також передбачено кредитним договором № 6829к від 21.01.2014, однак з урахуванням строку позовної давності нараховані проценти за період з 10.01.2019 по 14.09.2021 складають 3863,10 грн.

Також, судом встановлено, що позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування власнику об`єкта страхування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

За встановлених судом обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в межах строку позовної давності в розмірі 3863,10 грн.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3863,10 грн.

Отже сума задоволених позовних вимог становить 31,37 % (3863,10 грн. * 100% / 12312,35 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 712,09 грн. (2270,00 грн. * 31,37 % / 100%).

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 204, 253, 256, 257, 261, 262, 514, 516, 525-527, 610, 615, 629, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , та останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», , місцезнаходження: 84130, Донецька область, Краматорський район, м. Святогірськ, вул. Незалежності, буд. 35 кв. 7, суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3863 (три тисячі вісімсот шістдесят три) гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , та останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», , місцезнаходження: 84130, Донецька область, Краматорський район, м. Святогірськ, вул. Незалежності, буд. 35 кв. 7, витрати по сплаті судового збору в сумі 712 (сімсот дванадцять) гривень 09 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 17.07.2024.

Суддя І.Ю. Фалін