Справа № 474/539/24
Провадження № 2/474/175/24
УХВАЛА

про витребування доказів

15.07.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.

розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

14.05.2024р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 14.03.1982р. Відділом реєстрації актів цивільного стану району Чадир-Лунга, Республіка Молдова, актовий запис № 44.

При подачі позовної заяви позивачкою зазначена останнім відомим місцем проживання відповідача наступна адреса: АДРЕСА_1 .

При цьому, з паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 вбачається, що відповідачка є громадянкою України, та документована вказаним паспортом громадянина України 21.10.1997р.

Ухвалою суду від 28.05.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15.07.2024р. о 08 год. 00 хв.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання 15.07.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомила. Водночас у телефонограмі № 291 від 25.06.2024р. просила розглядати справу у її відсутність, через віддаленість місця проживання та хворобу, та в ній же позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання 15.07.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за останнім відомим місцем проживання відповідача, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України про виклик відповідача до суду. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе провести судове засідання 15.07.2024р. за відсутності учасників судового розгляду, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду питання про витребування доказів.

Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасникам справи надано право подавати докази, при цьому п.п. 2, 4-7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України зобов`язано учасників справи: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 6-10 ст. 84 ЦПК України визначено, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України Про міжнародне приватне право.

Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом, передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються ст. 60 Закону України Про міжнародне приватне право. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

22.01.1993р. держави - члени СНД (Договірні Сторони) підписали Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція). Цей документ спрямований на забезпечення належного захисту прав і законних інтересів осіб, що проживають на територіях країн СНД.

10.11.1994р. Верховною Радою України було ратифіковано цю Конвенцію та 14.04.1995 року вона набула чинності для України.

Зазначену Конвенцію слід застосовувати у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Відповідно до статті 1 Конвенції громадяни кожної із її держав-учасниць (далі - Договірні Сторони), а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони.

Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших установ кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони.

Частиною 2 статті 28 Конвенції встановлено що, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а інший - другої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

На підставі вищевикладеного, з метою з`ясування обставин громадянином якої країни станом на день звернення з позовом є відповідач, та його дійсного місця проживання (перебування) на території держави України, та з метою повного, всебічного, об`єктивного вирішення спору, суд вважає за необхідне витребувати від УДМС України у Миколаївській області відомості про реєстрацію місця проживання, місця фактичного перебування та набуття громадянства України щодо відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чадир-Лунга Республіка Молдова.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 84, 259-263 ЦПК України, -

постановив:

Витребувати від УДМС України у Миколаївській області відомості про реєстрацію місця проживання, місця фактичного перебування та набуття громадянства України щодо відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чадир-Лунга Республіка Молдова.

Належним чином оформлені докази надати на адресу Врадіївського районного суду Миколаївської області (56301, смт Врадіївка, вул. Незалежності, 103) невідкладно після отримання ухвали, однак не пізніше 12.09.2024р.

У разі неможливості виконати вимоги ухвали надати письмові пояснення з підтверджуючими це доказами, в тому числі шляхом направлення їх на електрону адресу суду: E-mail: .

Роз`яснити, що з метою ідентифікації учасника справи для проведення канцелярією суду реєстрації вхідної кореспонденції по справі, направленні до суду за допомогою електронної пошти заяви, клопотання, тощо мають бути підписані електронним цифровим підписом.

Копію ухвали направити УДМС України у Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001) для виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол