ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6344/22

Головуючий у першій інстанції Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/22/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклада Д.В., Шапко В.М., Мальцева І.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова

компанія Європейська агенція з повернення боргів

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Маринченко О.А. від 10 січня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 13 січня 2023 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами: договором про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року в сумі 15 500 грн.; договором про надання фінансового кредиту № /403656 від 02.04.2021 року в сумі 16 000 грн.; договором про надання фінансового кредиту №/661864 від 04.04.2021 року в сумі 15 900 грн.; договором позики №2167330 від 20.04.2021 року в сумі 37 104 грн.; договором про надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №/4 від 21.04.2021 року в сумі 101 452 грн. 50 коп.; кредитним договором №00-3172968 від 29.04.2021 року в сумі 5 532 грн. 80 коп. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що вищевказані договори були підписані сторонами за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача щодо укладення договорів на визначених ними умовах. Позивач зазначав, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за укладеними договорами належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, і тому позивач, який за договорами факторингу набув право вимоги до відповідача за вказаними договорами, звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.01.2023 року позов ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 , задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів: заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року у сумі 15 500 грн.; заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № /403656 від 02.04.2021 року в сумі 16 000 грн.; заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/661864 від 04.04.2021 року в сумі 15 900 грн.; заборгованість за договором позики № 2167330 від 20.04.2021 року в сумі 37 104 грн.; заборгованість за договором про надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №/4 від 21.04.2021 року в сумі 13 266 грн.; заборгованість за кредитним договором №00-3172968 від 29.04.2021 року в сумі 5 532 грн. 80 коп. У задоволенні решти вимог, судом було відмовлено. Компенсовано ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 1 549 грн. 63 коп. сплаченого судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.01.2023 року в частині задоволених позовних вимог ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в іншій частині рішення суду залишити без змін. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року ухвалено судом із порушенням норм процесуального права, при неправильному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні платіжні документи за договором факторингу, що позбавляє можливості визначити, чи набув відповідач за ними права вимоги, відсутні первинні бухгалтерські документи, які надають можливість встановити розмір виданого кредиту та суму погашення за кредитними договорами. Апелянт стверджує, що позивач не надав виписки по рахунках, і внаслідок того, що у неї багато кредитних договорів, відповідач не пам`ятає, скільки коштів за кожним договором було внесено нею на погашення. За доводами апелянта, як вбачається із кредитних договорів, вони були пролонговані внаслідок сплати грошових коштів, проте, вказані суми в разрахунках заборгованості відсутні. Апелянт вказує, що надані позивачем розрахунки неможливо перевірити, оскільки вони складені виключно позивачем, і без виписок по рахунку, у зв`язку з чим вони не можуть бути належним доказом заборгованості. Апелянт звертає увагу на ту обставину, що позивач нарахував проценти всупереч висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, відповідно до яких нарахування процентів здійснюється протягом строку кредитування, і тому нарахування відсотків після припинення строку кредитування, є безпідставним. Апелянт вказує, що суд першої інстанції застосував вищезазначені висновки лише до одного із договорів кредиту, помилково не застосувавши їх до інших договорів, по яким позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів просить залишити рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року без змін, та залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів просило розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.03.2021 року між ТОВ Фінансова компанія ІНВЕСТРУМ (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 18894-03/2021, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 4 000 грн., на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором (а.с.13-14, том 1).

Пунктами 1.2.-1.4. договору передбачено, що строк дії цього договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України Про електронну комерцію. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 (семи) днів з моменту надання кредиту.

Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (пункт 1.5. договору).

Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://zecredit.com.ua (пункт 1.6. договору).

Підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі, на умовах фінансового кредиту товариства.

Згідно із пунктом 1.7. договору клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України Про споживче кредитування.

У пункті 2.1. договору сторони договору погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 2.3. договору, у разі недотримання умов, встановлених пунктом 1.4 цього договору та/або в разі пролонгації першого кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3. цього договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Згідно із пунктом 4.3. договору якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ Платежі Онлайн від 09.11.2022 року № 27/11, 24.03.2021 року о 13 год. 25 хв. на сайті торговця через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція в сумі 4 000 грн. на картку НОМЕР_1 , банк-емітент - PRIVAT BANK (а.с. 174, том 1).

22.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ІНВЕСТРУМ та ОСОБА_1 , на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту № 18894-03/2021 від 24.03.2021 року, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 25 днів, тобто, до 17.05.2021 року. У зв`язку з продовженням строку дії договору, клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків: термін на який надано кредит - 25 днів, сума кредиту - 4 000 грн., фіксована процентна ставка за день користування - 2,50, сума відсотків за користування кредитом - 2 500 грн., до оплати 17.05.2021 року - 6500 грн. (а.с.16-18, том 1).

30.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ІНВЕСТРУМ (клієнт), було укладено договір факторингу № 30112021-1, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1, та є невід`ємною частиною договору (а.с.19-20, том 1).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників кількістю 5893 (а.с.21, том 1).

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 в сумі 15 500 грн. (а.с.22, том 1).

02.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ГОУФІНГОУ (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту №/403656, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 4 000 грн., на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. договору, строк дії договору починається з моменту його укладення, відповідно до вимог Закону України Про електронну комерцію. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с.29-32, том 1).

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.gofingo.com.ua/ (пункт 1.5. договору).

Згідно із пунктом 1.6. договору, клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України Про споживче кредитування.

У пункті 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4.3. договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в пункті 1.3. цього договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку, не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

01.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ГОУФІНГОУ та ОСОБА_1 на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №/403656 від 02.04.2021 року, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 30 днів. У зв`язку із продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту, відповідно до умов зміненого графіка розрахунків (а.с.33, том 1).

08.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ГОУФІНГОУ (клієнт) було укладено договір факторингу №08122021, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с.34-37, том 1).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №08122021 від 08.12.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників кількістю 11 869 (а.с.36, том 1).

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №08122021 від 08.12.2021 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №/403656 в сумі 16 000 грн. (а.с.37, том 1).

04.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитна установа Європейська кредитна група (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту №/661864, згідно з умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 4 000 грн., на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалась повернути кредит, і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України Про електронну комерцію. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с.42-45, том 1).

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/ (пункт 1.5. договору).

Згідно із пунктом 1.6. договору, клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України Про споживче кредитування.

У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4.3. договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

05.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитна установа Європейська кредитна група та ОСОБА_1 , на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту № /661864 від 04.04.2021 року, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 32 дні (включаючи 2 дні прострочення). У зв`язку з продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків (а.с.46, том 1).

16.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитна установа Європейська кредитна група (клієнт) укладено договір факторингу № 16022022, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с.47-49, том 1).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16022022 від 16.02.2022 року, клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників кількістю 4 905 (а.с.50, том 1).

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №/661864 в сумі 15 900 грн. (а.с.51, том 1).

20.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю МАНІФОЮ (позикодавець/товариство) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики №2167330, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику) в сумі 12 000 грн., строком до 20.05.2021 року (30 днів), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики), та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані із виконанням цього договору (а.с.57-61, том 1).

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до пункту 2.4. даного договору, проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою, відповідно до додатку №1 до договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,29350% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою. Позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах (відповідно до пункту 2.4.2.), виключно за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за договором застосовується базова процентна ставка за позикою.

Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (пункт 2.5. договору).

На підставі договору на переказ коштів №ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю МАНІФОЮ та Товариством з обмеженою відповідальністю УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ, останнє успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 20.04.2021 о 20:40:35 на суму 12 000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 87042422, призначення платежу: зарахування 12 000 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с. 62,177, том 1).

11.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю МАНІФОЮ (клієнт) було укладено договір факторингу №11-08/2021, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с.63-64, том 1).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №11-08/2021 від 11.08.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників кількістю 2 994 (а.с.65, том 1).

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №11-08/2021 від 11.08.2021 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором позики №2167330 в сумі 37 104 грн. (а.с.66, том 1).

21.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФІНАНС та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №/4, шляхом підписання акцепту оферти від 21.04.2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3601110, відповідно до умов якого, товариство надало відповідачу кредит в сумі 9 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування ним (а.с.73-76, том 1).

Відповідачем надано згоду на використання при укладенні вказаного договору одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису відповідача.

Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з якою укладено договір № від 21.04.2021 року, ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФІНАНС. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) (а.с.77, том 1).

Відповідно до копії квитанції за сплату, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ підтверджено перерахування 9 000 грн. на картку НОМЕР_1 відповідно до договору про надання позики від 21.04.2021 року, номер операції - 87158746, дата операції - 21.04.2021 о 19:00 (а.с.95, 179, том 1).

22.06.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФІНАНС (клієнт), було укладено договір факторингу №22/06-22, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с.90-92, том 1).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №22/06-22 від 22.06.2022 року, клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників кількістю 5 973 (а.с.93, том 1).

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22/06-22 від 22.06.2022 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором позики № в сумі 101 452 грн. 50 коп. (а.с.94, том 1).

29.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КАЧАЙ ГРОШІ (кредитодавець/товариство) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №00-3172968, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 2 000 грн., строком на 30 днів, а позичальник зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.99-101, том 1).

Відповідно до пунктів 1.6., 1.7. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 547,20 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 2 912 грн.

Згідно із пунктом 2.2. кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 2 000 грн. на карту позичальника НОМЕР_1 , емітовану банком України.

Пунктом 3.2. даного договору визначено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений пунктом 1.4. договору, а саме: - протягом пільгового періоду з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань позичальника, нарахування процентів не здійснюється; - з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості кредитодавець здійснює коригування заборгованості шляхом відновлення щоденного нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з 1 (першого) дня виникнення прострочки, але не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення (відповідно до пункту 1.4 та підпунктів 1.4.1-1.4.2 договору). Незалежно від суми заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредиту, визначену в пункті 1.2. договору, протягом строку визначеного Договором.

Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку, фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту) (пункт 3.3. договору)

Відповідно до повідомлення ТОВ Фінансова Компанія Сан-Райз Фінанс від 04.10.2022 року, 29.04.2021 року через ТОВ Фінансова Компанія Сан-Райз Фінанс було проведене успішне перерахування коштів на сайті https://kachay.com.ua на суму 2 000 грн., ID транзакції 340023962, номер картки НОМЕР_1 , опис платежу - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 (а.с.184, том 1).

27.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю КАЧАЙ ГРОШІ (клієнт) було укладено договір факторингу №27092021, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с.102-103, том 1).

З витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором №00-3172968 в сумі 5 532 грн. 80 коп. (а.с.105, том 1).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів на таких умовах. Крім того, відповідач у судовому засіданні підтвердила, що дійсно нею укладалися вказані вище договори та отримувалися грошові кошти за цими договорами. За вказаних обставин, із урахуванням приписів ч.1 статті 509, статей: 525, 526, ч.1 статті 530, статті 610, ч.1 статті 611, ч.1, ч.2 статті 612, статті 615 ЦК України, враховуючи умови договорів про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року, №/403656 від 02.04.2021 року, № /661864 від 04.04.2021 року, договору позики №2167330 від 20.04.2021 року і кредитного договору №00-3172968 від 29.04.2021 року, а також ту обставину, що відповідач свої зобов`язання за ними належним чином не виконала, не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цими договорами підлягають задоволенню, оскільки доказів, які б спростовували розмір заборгованості за даними договорами та сплату коштів за ними, як позивачу, так і первісним кредиторам, відповідач суду не надала. Щодо стягнення заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/4 від 21.04.2021 року, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до умов даного договору, відповідач отримала кредит в сумі 9 000 грн., зі строком користування кредитом за цим договором - 30 днів, та строком його дії - 3 роки. При цьому, строк кредитування, згідно з даним договором, сторонами не продовжувався. Посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі №444/9519/12, суд першої інстанції вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд першої інстанції встановив, що, як вбачається із розрахунку позивача, проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися аж до 23.02.2022 року (а.с.180-183, том 1). Таким чином, з урахуванням наведеного та строку кредитування, визначеного договором про надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту № /4 від 21.04.2021 року (30 днів), який не продовжувався сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку, що нараховані за цим договором проценти після 20.05.2021 року з відповідача стягненню не підлягають. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем (а.с.180-183, том 1), станом на 20.05.2021 року відповідач мала заборгованість по процентам в сумі 4 266 грн., крім того, відповідачем не було повернуто суму позики - 9 000 грн. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту № /4 від 21.04.2021 року, в сумі 13 266 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року про часткове задоволення вимог заявленого ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 позову про стягнення заборгованості у визначеному судом першої інстанції розмірі, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні платіжні документи за договором факторингу, що позбавляє можливості визначити, чи набув відповідач за ними права вимоги, відсутні первинні бухгалтерські документи, які надають можливість встановити розмір виданого кредиту та суму погашення за кредитними договорами. Апелянт стверджує, що позивач не надав виписки по рахунках, і внаслідок того, що у неї багато кредитних договорів, відповідач не пам`ятає, скільки коштів за кожним договором було внесено нею на погашення. За доводами апелянта, як вбачається із кредитних договорів, вони були пролонговані внаслідок сплати грошових коштів, проте, вказані суми в разрахунках заборгованості відсутні. Апелянт вказує, що надані позивачем розрахунки неможливо перевірити, оскільки вони складені виключно позивачем, і без виписок по рахунку, у зв`язку з чим вони не можуть бути належним доказом заборгованості.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.

Так, пунктами 5, 6, 12 ч.1 статті 3 Закону України Про електрону комерцію встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України Про електронну комерцію).

Приписами статті 12 Закону України Про електронну комерцію регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті: 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі логін-пароль, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах: від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, провадження № 61-16243св20, від 10.06.2021 року у справі №234/7159/20, провадження № 61-18967св20, які, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд враховує при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин.

В ході апеляційного розгляду даної справи представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було заявлено письмове клопотання про витребування доказів судом (а.с.82-90, том 2), а саме, витребування у АТ КБ ПриватБанк: інформації щодо наявності у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відкритих карткових рахунків станом на 29.04.2021 року; інформації щодо належності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , карткового рахунку № НОМЕР_1 , з наданням виписки по даному рахунку.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 11.10.2023 року (а.с. 109-110, том 2), клопотання позивача ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів про витребування доказів, було задоволено, і витребувано від АТ КБ ПриватБанк: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 відкритих карткових рахунків станом на 29.04.2021 року; інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 , з наданням виписки по даному рахунку.

На виконання вимог вказаної ухвали апеляційного суду від 11.10.2023 року, АТ КБ ПриватБанк надало інформацію відносно того, що картковий рахунок № НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 (а.с. 120, том 2). Як вбачається з наданої АТ КБ ПриватБанк виписки по даному рахунку (а.с.121-171, том 2), ОСОБА_1 було зараховано на рахунок кошти від кредитних фінансових установ: 24.03.2021 року в сумі 4 000 грн., 02.04.2021 року в сумі 4 000 грн., 04.04.2021 року в сумі 4 000 грн., 20.04.2021 року в сумі 12 000 грн., 21.04.2021 року в сумі 9 000 грн., 29.04.2021 року в сумі 2 000 грн.

Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі кредитні договори: договір про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року на суму кредиту 4 000 грн.; договір про надання фінансового кредиту № /403656 від 02.04.2021 року на суму кредиту 4 000 грн.; договір про надання фінансового кредиту №/661864 від 04.04.2021 року на суму кредиту 4 000 грн.; договір позики №2167330 від 20.04.2021 року на суму кредиту 12 000 грн.; договір про надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №/4 від 21.04.2021 року на суму кредиту 9 000 грн..; кредитний договір №00-3172968 від 29.04.2021 року на суму кредиту 2 000 грн., та отримано кредитні кошти за договорами у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ ПриватБанк. При цьому, вказані договори підписані електронними підписами, використання яких є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які надають можливість встановити розмір виданого кредиту та суму погашення за кредитними договорами, а також доводи апелянта про те, що внаслідок наявності великої кількості кредитних договорів, відповідач не пам`ятає, скільки коштів за кожним договором було внесено нею на погашення кредиту, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Враховуючи умови надання кредитних коштів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона мала можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження надходження коштів від кредитора, на виконання укладених договорів, їх розміру, а також підтвердження виконання своїх зобов`язань за даними договорами та внесення коштів на погашення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за кредитними договорами, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наявними в матеріалах доказами. При цьому, відповідних клопотань про витребування у позивача оригіналів платіжних документів, а також інших документів за договорами факторингу, у випадку існування сумнівів у відповідності наданих суду копій оригіналам, відповідачем заявлено не було. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку необхідно виходити із презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у даній справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України).

За вищевказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що матеріали справи, в своїй сукупності, свідчать про те, що відповідач отримала кредитні кошти за кредитними договорами: №18894-03/2021 від 24.03.2021 року на суму кредиту 4 000 грн., №/403656 від 02.04.2021 року на суму кредиту 4 000 грн., №/661864 від 04.04.2021 року на суму кредиту 4 000 грн., №2167330 від 20.04.2021 року на суму кредиту 12 000 грн., №/4 від 21.04.2021 року на суму кредиту 9 000 грн., № 00-3172968 від 29.04.2021 року на суму кредиту 2 000 грн., проте, не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула. У зв`язку із даними обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаним договорам, підлягають задоволенню.

За доводами апелянта, як вбачається із кредитних договорів, вони були пролонговані внаслідок сплати грошових коштів, проте, вказані суми в разрахунках заборгованості відсутні. Апелянт вказує, що надані позивачем розрахунки неможливо перевірити, оскільки вони складені виключно позивачем, і без виписок по рахунку, у зв`язку з чим вони не можуть бути належним доказом заборгованості. Апелянт звертає увагу на ту обставину, що позивач нарахував проценти всупереч висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, відповідно до яких нарахування процентів здійснюється протягом строку кредитування, і тому нарахування відсотків після припинення строку кредитування, є безпідставним. Апелянт вказує, що суд першої інстанції застосував вищезазначені висновки лише до одного із договорів кредиту, помилково не застосувавши їх до інших договорів, по яким позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.03.2021 року між ТОВ Фінансова компанія ІНВЕСТРУМ (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 18894-03/2021, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 4 000 грн., на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором (а.с.13-14, том 1). Пунктами 1.2.-1.4. даного договору передбачено, що строк дії цього договору починається з моменту його укладення, відповідно до вимог Закону України Про електронну комерцію. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 (семи) днів з моменту надання кредиту. Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (пункт 1.5. договору). Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://zecredit.com.ua (пункт 1.6. договору). Підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Згідно із пунктом 1.7. договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України Про споживче кредитування. У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.3. договору, у разі недотримання умов, встановлених пунктом 1.4 цього договору та/або в разі пролонгації першого кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами, відповідно до пункту 1.3. цього договору, при цьому, клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно із пунктом 4.3. договору, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

22.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ІНВЕСТРУМ та ОСОБА_1 , на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 25 днів, тобто до 17.05.2021 року. У зв`язку з продовженням строку дії договору, клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків: термін на який надано кредит - 25 днів, сума кредиту - 4 000 грн., фіксована процентна ставка за день користування - 2,50, сума відсотків за користування кредитом - 2 500 грн., до оплати 17.05.2021 року - 6 500 грн. (а.с.16-18, том 1).

02.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ГОУФІНГОУ (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту №/403656, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 4 000 грн., на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. договору, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України Про електронну комерцію. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с.29-32, том 1). Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.gofingo.com.ua/ (пункт 1.5. договору). Згідно із пунктом 1.6. договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України Про споживче кредитування. У пункті 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 4.3. договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

01.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ГОУФІНГОУ та ОСОБА_1 , на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №/403656 від 02.04.2021 року, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 30 днів. У зв`язку із продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту, відповідно до умов зміненого графіка розрахунків (а.с.33, том 1).

04.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитна установа Європейська кредитна група (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту №/661864, згідно з умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 4 000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. договору, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України Про електронну комерцію. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту, в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с.42-45, том 1). Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/ (пункт 1.5. договору). Згідно із пунктом 1.6. договору, клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України Про споживче кредитування. У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 4.3. договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

05.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитна установа Європейська кредитна група та ОСОБА_1 , на підставі заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №/661864 від 04.04.2021 року, у пункті 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 32 дні (включаючи 2 дні прострочення). У зв`язку із продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту, відповідно до умов зміненого графіка розрахунків (а.с.46, том 1).

20.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю МАНІФОЮ (позикодавець/товариство) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики №2167330, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику) в сумі 12 000 грн., строком до 20.05.2021 року (30 днів), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (а.с.57-61, том 1). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до пункту 2.4. договору, проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою, відповідно до додатку № 1 до договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,29350% від суми позики, за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою, в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою. Позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах (відповідно до пункту 2.4.2) виключно за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за договором застосовується базова процентна ставка за позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (пункт 2.5. договору).

21.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФІНАНС та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/4, шляхом підписання акцепту оферти від 21.04.2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3601110, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 9 000 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування ним (а.с.73-76, том 1). Відповідачем надано згоду на використання при укладенні вказаного договору одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису відповідача. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з якою укладено договір № від 21.04.2021 року, ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФІНАНС. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) (а.с.77, том 1).

29.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КАЧАЙ ГРОШІ (кредитодавець/товариство) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №00-3172968, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 2 000 грн., строком на 30 днів, а позичальник зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.99-101, том 1). Відповідно до пунктів 1.6., 1.7. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 547,20 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 2 912 грн. Згідно із пунктом 2.2. кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 2 000 грн. на карту позичальника НОМЕР_1 , емітовану банком України. Пунктом 3.2. договору визначено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений пунктом 1.4. договору, а саме: - протягом пільгового періоду з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань позичальника, нарахування процентів не здійснюється; - з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості кредитодавець здійснює коригування заборгованості шляхом відновлення щоденного нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з 1 (першого) дня виникнення прострочки, але не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення (відповідно до пункту 1.4 та підпунктів 1.4.1-1.4.2 договору). Незалежно від суми заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредиту, визначену в пункті 1.2 договору, протягом строку визначеного Договором. Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку, фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту) (пункт 3.3. договору).

Із правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10цс18, вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч.2 статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної норми закону такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог, з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги заявленого позову про стягнення заборгованості за договором про надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №/4 від 21.04.2021 року, в сумі 13 266 грн., обґрунтовано застосував правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12. Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за процентами, поза строком кредитування, за договорами про надання фінансового кредиту: № 18894-03/2021 від 24.03.2021 року, №/403656 від 02.04.2021 року, №/661864 від 04.04.2021 року, договором позики № 2167330 від 20.04.2021 року і кредитним договором №00-3172968 від 29.04.2021 року.

Як вбачається із матеріалів справи, умови договорів про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року, № /403656 від 02.04.2021 року, №/661864 від 04.04.2021 року, договору позики №2167330 від 20.04.2021 року і кредитного договору №00-3172968 від 29.04.2021 року, містять окремі умови, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого сторонами строку кредитування та нарахувати непропорційно велику суму відсотків за користування кредитом.

За наведених обставин, при вирішенні спірних правовідносин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення contra proferentem.

В постанові Верховного Суду від 05.10.2022 року у справі № 352/1950/15-ц, провадження №61-2973св22, зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема, при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч.1 статті 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.05.2022 року у справі № 944/3046/20, провадження №61-19719св21, зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.3, ч.4 статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат.verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін. Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року, №/403656 від 02.04.2021 року, № /661864 від 04.04.2021 року, договором позики №2167330 від 20.04.2021 року і кредитним договором №00-3172968 від 29.04.2021 року, необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що умови, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно велику суму компенсації, не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Приймаючи до уваги зазначене вище, розмір відсотків, погоджений між сторонами договорів у додаткових угодах, і визначені умовами договорів проценти за користування кредитом, можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч.2 статті 625 ЦК України, проте, таких вимог позивачем заявлено не було.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували правильність нарахування позивачем відсотків за кредитними договорами, зокрема, в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив позивач, нараховуючи такі відсотки.

Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно із вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів, можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо.

При цьому, матеріали справи не містять в собі первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, які підтверджують розмір заборгованості відповідача за відсотками по кредитним договорам, в межах узгодженого сторонами строку кредитування.

Наявні в матеріалах даної справи розрахунки заборгованості, які складені позивачем, не є первинними документами, у розумінні статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, та не містять в собі детального розрахунку такої заборгованості, і за даних обставин, не можуть буди належними та допустимими доказами, у розумінні приписів статей: 77,80 ЦПК України, наявності у відповідача заборгованості по сплаті відсотків перед позивачем, у розмірі, заявленому позивачем до стягнення.

Разом з тим, апеляційний суд при розгляді даної справи, приймає до уваги ту обставину, що відповідач не заперечує факту отримання нею кредитних коштів та обов`язку їх повернення, зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

Враховуючи, що позивачем не надано первинних документів та відповідного деталізованого розрахунку, відповідач звернулась із клопотанням (а.с.92-97, том 2), в якому просила долучити до матеріалів справи проведений нею розрахунок заборгованості, який виконано на підставі даних, які зазначено у додатках (графіках) до договорів та паспортах споживчого кредиту, в межах узгодженого сторонами строку кредитування.

Як вбачається із наданого відповідачем розрахунку заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту: №18894-03/2021 від 24.03.2021 року, №/403656 від 02.04.2021 року, № /661864 від 04.04.2021 року, договором позики №2167330 від 20.04.2021 року і кредитним договором №00-3172968 від 29.04.2021 року (а.с.94-97, том 2), відповідач ОСОБА_1 визнає заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року, за період: з 24.03.2021 року по 22.04.2021 року та з 22.04.2021 року по 17.05.2021 року, в сумі: 6 500 грн.; заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/403656 від 02.04.2021 року, за період: з 02.04.2021 року по 01.05.2021 року та з 01.05.2021 року по 30.05.2021 року, в сумі: 7 000 грн.; заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/661864 від 04.04.2021 року, за період: з 04.04.2021 року по 03.05.2021 року та з 05.05.2021 року по 04.06.2021 року, в сумі: 7 000 грн.; заборгованість за договором позики №2167330 від 20.04.2021 року, за період: з 20.04.2021 року по 20.05.2021 року, в сумі: 16 656 грн. 60 коп.; заборгованість за кредитним договором №00-3172968 від 29.04.2021 року, за період: з 29.04.2021 року по 29.05.2021 року, в сумі: 2 912 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що наведений вище розрахунок заборгованості відповідача узгоджується із вищезазначеними нормами права, які регламентують спірні правовідносини, та із документально підтвердженими фактичними обставинами справи, оскільки вказаний розрахунок заборгованості відповідача за укладеними нею кредитними договорами, виконано згідно даних, які зазначені в умовах укладених відповідачем договорів, та у додатках (графіках) до відповідних договорів. При цьому, правильності вказаного розрахунку заборгованості відповідача за укладеними нею кредитними договорами, в ході судового розгляду даної справи, позивачем не спростовано.

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог поданої апеляційної скарги, і відповідно, до необхідності зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року, то згідно приписів статті 141 ЦПК України, також необхідно змінити розподіл судових витрат між сторонами.

Із врахуванням положень: п.3 ч.2, ч.6, ч.13 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, на підставі п.10 ч.1 статті 5 Закону України Про судовий збір (а.с.232, том 1), апеляційний суд вважає за необхідне провести розподіл судових витрат наступним чином.

Вимоги заявленого позову задоволено судом частково, із врахуванням апеляційного перегляду даної справи, а саме, на загальну суму: 53 334 грн. 60 коп., що становить 28% від суми заявлених позовних вимог: (53 334 грн. 60 коп. / 191 489 грн. 30 коп. х 100% = 28%).

За подання до суду позовної заяви позивачем було сплачено 2 872 грн. 34 коп. судового збору (а.с.1, том 1). За даних обставин, із врахуванням розміру задоволених позовних вимог, відповідачу за рахунок держави підлягає до часткового відшкодування сума сплаченого судового збору в розмірі 804 грн. 26 коп., виходячи із розрахунку: 2 872 грн. 34 коп. х 28% = 804 грн. 26 коп. За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року також необхідно змінити і в частині розподілу судових витрат між сторонами, зменшивши відповідно, суму судового збору, яка підлягає компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, виклавши дев`ятий абзац резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.01.2023 року, у наступній редакції: Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 804 (вісімсот чотири) грн. 26 коп. сплаченого судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 - необхідно задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2023 року - змінити, виклавши абзаци другий - п`ятий, сьомий - дев`ятий його резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року у сумі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/403656 від 02.04.2021 року в сумі 7 000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/661864 від 04.04.2021 року в сумі 7 000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором позики №2167330 від 20.04.2021 року в сумі 16 656 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за кредитним договором № 00-3172968 від 29.04.2021 року в сумі 2 912 (дві тисячі дев`ятсот дванадцять) грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 804 (вісімсот чотири) грн. 26 коп. сплаченого судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2023 року, необхідно залишити без змін.

У неоскаржуваній апелянтом частині, рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Звертаючись із апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції від 10.01.2023 року, в частині задоволених позовних вимог, на загальну суму 103 302 грн. 80 коп. Відповідно, зменшивши суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на 48% : (53 334 грн. 60 коп. / 103 302 грн. 80 коп. х 100 % = 48%) від суми оскаржуваних апелянтом вимог. Сума судового збору, яка підлягала до сплати за подання апеляційної скарги, становить 2 324 грн. 45 коп.

За даних обставин, із врахуванням розміру задоволених вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів на користь держави 1 115 (одну тисячу сто п`ятнадцять) грн. 73 коп. судового збору, за апеляційний розгляд справи, виходячи із розрахунку: (2 324 грн. 45 коп. х 48%) = 1 115 грн. 73 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2023 року - змінити, виклавши абзаци другий - п`ятий, сьомий - дев`ятий його резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №18894-03/2021 від 24.03.2021 року у сумі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/403656 від 02.04.2021 року в сумі 7 000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/661864 від 04.04.2021 року в сумі 7 000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором позики №2167330 від 20.04.2021 року в сумі 16 656 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за кредитним договором № 00-3172968 від 29.04.2021 року в сумі 2 912 (дві тисячі дев`ятсот дванадцять) грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 804 (вісімсот чотири) грн. 26 коп. сплаченого судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2023 року, залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів на користь держави 1 115 (одну тисячу сто п`ятнадцять) грн. 73 коп. судового збору, за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: