Справа № 463/3471/24 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/1300/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м.Львів

Справа № 463/3471/24

Провадження № 22ц/811/1300/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на ухвалу Личаківського районного суду, постановлену у м.Львові 22 квітня 2024 року у складі судді Грицка Р.Р., про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

встановив:

19 квітня 2024 року заявники звернулися до суду із заявою про забезпечення позову та просили вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме: заборонити Львівській міській раді, Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області, органам та суб`єктам державної реєстрації прав, іншим особам вчиняти будь які дії щодо земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: :07:012:0216, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовують тим, що до Личаківського районного суду м.Львова буде подана позовна заява про визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ПП «Геокапітал» 21 березня 2024 року, та скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер: :07:012:0216, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначають, що 13 квітня 2024 року відповідно до заявок № 024 № 024 технічні документації із землеустрою, виготовлені ФОП ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були подані для державної реєстрації в органи Держгеокадастру. Під час здійснення заходів щодо реєстрації земельних ділянок заявникам стало відомо, що 22 березня 2024 року Відділ 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області зареєстрував земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якій присвоєно кадастровий номер: :07:012:0216. Надалі було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :07:012:0216 накладається на земельні ділянки, на які ФОП ОСОБА_6 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Серби- ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 , які були предметом розгляду на узгоджувальній комісії по вирішенню земельних спорів Львівської міської ради. Заявники вважають дії Львівської міської ради щодо формування земельної ділянки з кадастровим номером: :07:012:0216 неправомірними та такими, що порушують їхні права, а технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлену 21 березня 2024 року ПП «Геокапітал», недійсною. Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. У зв`язку з тим, що існує обґрунтована ймовірність вчинення відповідачем дій щодо оформлення речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером: :07:012:0216, заявники просять заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Ухвалу суду оскаржують ОСОБА_1 і ОСОБА_5 . Вважають ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Просять ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити повністю. Не погоджуються з висновком суду першої інстанції, про те, що матеріали заяви не містять належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, припущення щодо ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви. Вказують, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Із заяви вбачається, що заявники мали намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ПП «Геокапітал» 21 березня 2024 року, та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: :07:012:0216, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначають, що 13 квітня 2024 року відповідно до заявок № 024 № 024 технічні документації із землеустрою, виготовлені ФОП ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , були подані для державної реєстрації в органи Держгеокадастру. Під час здійснення заходів щодо реєстрації земельних ділянок їм стало відомо, що 22 березня 2024 року Відділ 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області зареєстрував земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якій присвоєно кадастровий номер: :07:012:0216. Надалі було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :07:012:0216 накладається на земельні ділянки, на які ФОП ОСОБА_6 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Серби- ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 , які були предметом розгляду на узгоджувальній комісії по вирішенню земельних спорів Львівської міської ради.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для задоволення заяви позивачів про вжиття заходів забезпечення позову. Крім того суд вказав, що позбавлений можливості у повному обсязі перевірити та зробити висновок, що земельна ділянка з кадастровим номером: :07:012:0216 накладається на земельні ділянки заявників.

Зтакими висновками колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 150 цього Кодексу визначені види забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції вірно вказав, що заявниками не наведено обґрунтування щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених у майбутньому позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Є встановленим, що заява про забезпечення позову подана заявниками 19 квітня 2024 року, однак протягом десяти днів вони позов не пред`явили.

Доводиапеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону. Підстави для її скасування не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш _______________________ Р.В. Савуляк