Провадження №2/369/6520/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського раи?онного суду Киі?вськоі? області Пінкевич Н.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Теслі Степан Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Вишгородського нотаріального округу Київської області Теплюк Галина Михайлівна про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Разом з позовною заявою на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову. Просив суд накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0426 га, кадастровий номер :01:004:5058, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2, що належить ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0,0214 га, кадастровий номер :01:004:5059, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0,0213 га, кадастровий номер :01:004:5060, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0,0222 га, кадастровий номер :01:004:5061, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0,0214 га, кадастровий номер :01:004:5062, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, ОСОБА_2 . Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії, направлені на розпорядження та відчуження; укладення будь-яких правочинів; примусову реалізацію, звернення стягнення; вчинення будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язаних з відчуженням, поділом/об`єднанням щодо вказаних вище земельних ділянок.

Заява мотивована тим, що 13 травня 2021 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований у реєстрі за № 1813, відповідно до якого ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняв в позику грошові кошти в сумі 137 500 доларів США, що на день укладання договору в еквіваленті грошової одиниці України - гривні, за офіційним курсом Національного банку України становило 3 805 230 грн., які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 13 травня 2022 року.

На забезпечення виконання договору позики, 13 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований у реєстрі за № 1814.

Пунктом 1.1. іпотечного договору встановлено, що цей Договір забезпечує виконання Іпотекодавцем зобов`язання, що випливає з укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем договору позики, за реєстровим № 1785 та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю позичені грошові кошти в сумі 137 500 доларів США, що на день укладання договору в еквіваленті грошової одиниці України - гривні, за офіційним курсом Національного банку України становило 3 805 230 грн., з кінцевим терміном повернення 13 травня 2022 року, сплачувати можливі неустойки у розмірах та випадках, передбачених Основним зобов`язанням, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимог.

Згідно з п. 1.2. іпотечного договору, предметом іпотеки є: земельна ділянка, площею 0,0426 га, кадастровий номер :01:004:5058, земельна ділянка, площею 0,0214 га, кадастровий номер :01:004:5059, земельна ділянка, площею 0,0213 га, кадастровий номер :01:004:5060, земельна ділянка, площею 0,0222 га, кадастровий номер :01:004:5061, земельна ділянка, площею 0,0214 га, кадастровий номер :01:004:5062, земельна ділянка, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:004:5063.

03 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. на підставі заяви ОСОБА_2 про часткове виконання зобов`язання знято заборону на відчуження земельної ділянки, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:004:5063.

Заявник вказує, що він 17 січня 2023 року та 29 квітня 2023 року направляв на адресу ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку пропозицію про прийняття та проведення остаточного розрахунку за вказаним договором позики.

Також, 20 липня 2023 року та 14 серпня 2023 року уповноваженим представником заявника - адвокатом Теслею С.М. направлялися на адресу ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку листи з пропозицією якнайшвидше прийняти від ОСОБА_1 остаточний розрахунок по договору позики від 13.05.2021 у сумі 116 872 доларів США з метою повного виконання договору та його завершення.

На зазначені пропозиції від ОСОБА_2 не було жодної відповіді.

Однак, 24 серпня 2023 року приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Теплюк Галиною Михайлівною (як державним реєстратором) були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: № 69007289, № 69009050, № 69009328, № 69009476, № 69009632 та зареєстровано перехід права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :01:004:5058, :01:004:5059, :01:004:5060, :01:004:5061, :01:004:5062 від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Підставою виникнення у ОСОБА_2 права власності на кожен з об`єктів нерухомого майна вказано іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим номером 1814 від 13.05.2021.

Заявник вказує, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення від 24.08.2023 №№ 69007289, 69009050, 69009328, 69009476, 69009632 приватним нотаріусом Теплюк Г.М. прийнятті на підставі, зокрема, оцінки об`єктів нерухомого майна від 07.07.2023, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки «Гарант». Проте, з листа Фонду державного майна України № 10-66-12635 від 08.05.2024 вбачається, що в Єдиній базі даних звітів про оцінку майна та у Фонді відсутня будь-яка інформація та звіти про оцінку земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:004:5058, :01:004:5059, :01:004:5060, :01:004:5061, :01:004:5062 складених суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ «ГАРАНТ» (дата оцінки 07.07.2023). Наказом від 24.10.2022 № 1256 Фонд анулював сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ «ГАРАНТ». В подальшому новий сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ «ГАРАНТ» Фонд не видавав.

З огляду на вказане, вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є співмірними та забезпечать позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь ОСОБА_1 , в тому числі сприятимуть запобіганню потенційним труднощам у виконанні такого рішення.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, матеріали позовноі? заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК Украі?ни суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК Украі?ни забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якіи? стадіі? розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективнии? захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на ч. 3 ст. 150 ЦПК Украі?ни заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здіи?снюється для забезпечення морськоі? вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК Украі?ни позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на маи?но та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні діі?.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду Украі?ни від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своі?х вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами діи?сно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, якии? просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних діи? з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прии?няте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенціи?ним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізаціі? в маи?бутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здіи?сненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європеи?ського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону Украі?ни «Про виконання рішень та застосування практики Європеи?ського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенціі? кожен має право на справедливии? і публічнии? розгляд и?ого справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якии? вирішить спір щодо и?ого прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенціі? кожен, чиі? права та свободи, визнані в ціи? Конвенціі?, було порушено, має право на ефективнии? засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здіи?снювали своі? офіціи?ні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

При дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами (постанова ВП ВС від 14 травня 2024 року у справі № 754/5683/22).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо звернення стягнення на іпотечне майно та реєстрації права власності за Іпотекодержателем в позасудовий порядок. Для вирішення даного спору ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Згідно процесуального закону умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Наразі ОСОБА_2 є єдиним власником спірного майна, в будь-який час остання може відчужити спірне майно, що в подальшому призведе до утруднення виконання можливого рішення суду, або матиме наслідком розширення суб`єктного складу учасників, та призведе до неможливості ефективнго захисту прав позивача в межах позовних вимог про скасування рішення реєстратора, щодо переходу права власності на іпотечне майно до кредитора.

Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 серпня 2018 року в справі № 910/5916/18, від 05 серпня 2019 року в справі № 910/16586/18, від 03 листопада 2020 року в справі № 910/7716/20.

Суд наголошує на тому, що цивільнии? процесуальнии? закон не зобов`язує суд під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуаціі?, за якоі? може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 724/561/20 та від 07.07.2021 року у справі № 308/7086/20.

В останніи? постанові Верховнии? Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовноі? вимоги, зокрема, чи спроможнии? такии? захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективнии? захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З огляду на все вищевказане, суд вважає, що ризики від не вжиття заходів забезпечення позову є суттєвими, так як можуть призвести до відчуження іпотечного майна іншим особам, що унеможливить повернення позивачу майна, в разі задоволення його позову, тобто позбавить ефективного захисту в межах сформованих позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, предмет цього позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд діи?шов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у ціи? справі у спосіб, про якии? просить заявник, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективнии? захист прав та інтересів заявника, та вважає за можливе заяву заявника про забезпечення позову задовольнити.

При цьому таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здіи?снюється положеннями ст. 154 ЦПК Украі?ни. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеноі? норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено і?х потенціи?нии? розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладении? арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи и? доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК Украі?ни випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК Украі?ни суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву, - задовольнити.

Накласти арешт на:

- земельну ділянку, площею 0,0426 га, кадастровий номер :01:004:5058, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,0214 га, кадастровий номер :01:004:5059, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,0213 га, кадастровий номер :01:004:5060, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,0222 га, кадастровий номер :01:004:5061, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,0214 га, кадастровий номер :01:004:5062, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 .

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії, направлені на розпорядження та відчуження, укладення будь-яких правочинів; примусову реалізацію, звернення стягнення, а також вчинення будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язаних з відчуженням, поділом/об`єднанням щодо:

- земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:5058, площею 0,0426га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24;

- земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:5059, площею 0,0214 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24;

- земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:5060, площею 0,0213 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24;

- земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:5061, площею 0,0222 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24;

- земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:5062, площею 0,0214 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Копію даноі? ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законноі? сили з моменту і?і? підписання суддею відповідно до ст. 261 ЦПК Украі?ни.

Ця ухвала відповідно до Закону Украі?ни «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня і?і? постановлення.

Ухвала підлягає негаи?ному виконанню з дня і?і? постановлення незалежно від і?і? оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня і?і? складення шляхом подачі апеляціи?ноі? скарги до Киі?вського апеляціи?ного суду, проте і?і? оскарження не зупиняє і?і? виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ