Справа № 466/2944/23
Провадження № 2/466/315/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

з участю представника відповідача адвоката Нахамко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у спрощеному позовному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та призначення стягнення аліментів, -

встановив:

27.03.2023 ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та призначення стягнення аліментів, в якій просить припинити нарахування та стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25.05.2020 року у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду; стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини її заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 16 червня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №731.

Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 липня 2012 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано, неповнолітню дитину ОСОБА_4 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_5 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25.05.2020 року встановлено, що ОСОБА_7 , повинен сплачувати на користь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2019 р. і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

З початку повномасштабної війни РФ проти України відповідачка разом із донькою переїхала у м. Львів, а згодом виїхала за межі території України без спільної дитини сторін. Протягом більш як пів року відповідачка знаходиться в Англії, участі у матеріальному утриманні дитини не бере.

Відповідно протягом більш як пів року спільна дитина сторін проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовною заявою про припинення стягнення аліментів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 03.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду(а.с.16).

В судове засідання позивач ОСОБА_9 та його представник адвокат Манукян М.М. не з`явились, на адресу суду адвокат Манукян М.М. подала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, про розгляд справи у її та позивача відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, її інтереси в суді представляв адвокат Нахамко В.І. в режимі відеоконференції, який заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, який долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В судовому засіданні встановлено, що 16 червня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №731.

Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 липня 2012 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано, неповнолітню дитину ОСОБА_4 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_5 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25.05.2020 року встановлено, що ОСОБА_7 , повинен сплачувати на користь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2019 р. і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, дитина ОСОБА_10 проживає не в квартирі разом із батьком (позивачем), а із бабусею та дідусем по батьковій лінії, які проживають в сусідньому будинку із позивачем, за адресою: АДРЕСА_3 .

Донька проживає з дідусем та бабусею тимчасово на період оформлення документів для виїзду в Канаду (Додаток № 5), оскільки ч. 1 ст. 257 Сімейного кодексу України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися її своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або законних представників дитини, разом з яким проживає дитина».

Частиною третьою статті 181, частиною першою статті 183СКУкраїни встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

Суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів про необхідність припинення стягнення з нього аліментів, а тому суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, необхідно стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 1112,20гривень.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та призначення стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1112,20 (одна тисяча сто дванадцять гривень двадцять коп).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 08.07.2024.

Суддя В. В. Свірідова