судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді Пророка В. В.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ситнік О. М. розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Руденко Оксана Євгенівна, про визнання права власності на частину квартири та визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 січня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 липня 2021 року, і постановою від 03 липня 2024 року залишив без задоволення касаційну скаргу, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитисяз огляду на таке.
1. Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (в актуальній редакції далі - Закон про судоустрій) єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.
2. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону про судоустрій).
3. Згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
5. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає не тільки виконуваність судових рішень, а й стабільність правового регулювання. Завданням правозастосовчої практики є, серед іншого, формування такого застосування норм права, яке забезпечує рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права, що поліпшує громадське сприйняття справедливості, а також підвищує довіру до відправлення правосуддя.
7. Вищезазначений принцип правової визначеності є елементом забезпечення завдань цивільного судочинства, визначених у частині першій статті 2 ЦПК України.
8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
9. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом. Ця норма окремо підкреслює, що право касаційного оскарження судового рішення обмежене конкретними випадками, передбаченими законом.
10. Водночас частина друга статті 2 ЦПК України передбачає, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі та визначене у частині першій цієї статті ЦПК України. Зокрема, завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд цивільних справ, який в контексті вимог частини другої статті 12 (рівність прав учасників справи щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов`язків) ЦПК України передбачає забезпечення повноцінного виконання умови пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України.
11. Згідно із частиною другою статті 382 ЦПК України постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку у випадках, передбачених ЦПК України.
12. Підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у певних випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (згідно із пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України - якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
13. Водночас відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених ЦПК України - підпункти «а»-«г» пункту 2 частини третьої цієї статті ЦПК України.
14. Для цілей ЦПК України малозначними справами, зокрема, є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).
15. Відповідно до частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (пункт 2 цієї статті ЦПК України); у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог (пункт 10 цієї статті ЦПК України).
16. Рекомендація № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 28 лютого 1984 року пропонує державам-учасницям прийняти чи посилити, залежно від обставин, будь-які заходи, які на їх думку необхідні для удосконалення цивільного судочинства, керуючись при цьому принципами, викладеними в додатку до цієї рекомендації. Зокрема, вона відносить до справ, що підлягають розгляду за спрощеною процедурою (малозначних справ), не лише справи з майновими вимогами, але і інші категорії справ, що можуть не мати майнової оцінки.
17. У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Обов'язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
18. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Плати Верховного Суду від 15 червня2021 року у справі № 904/5726/19 (пункти 6.56-6.58).
19. Ефективність підходу до розуміння суті малозначних справ пов'язана не тільки із забезпеченням загальної ефективності та збалансованості у роботі судової системи України, а й з належним забезпеченням особам справедливого доступу до правосуддя, оскільки це питання також пов'язане з представництвом осіб у суді, враховуючи статтю 60 ЦПК України.
20. Відповідно до змісту позовної заяви позивачки вона звернулась до суду з вимогою про визнання її права спільної сумісної власності на спірної квартири, вартість якої відповідно до договору її купівлі продажу становила 266 000,00 грн, тобто - 133 000,00 грн. З урахуванням останньої суми сплачений судовий збір за подання позову у сумі 1 330,00 грн плюс судовий збір у сумі 768,40 грн за вимогу про визнання відповідного договору іпотеки недійсним. Суди попередніх інстанцій не встановили обставини, які б це спростовували.
21. Відповідно до умов пункту 10 частини першої статті 176 ЦПК України загальна ціна позову становить 133 000,00 грн - вартість спірної квартири.
22. Відповідно до статті 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 270,00 грн. Отже, з урахуванням умов пункту 1 частини шостої статті 19 та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (2 270,00 х 250 = 567 500,00 грн), ця справа є малозначної в контексті заявлених майнових вимог, на підставі яких визначена ціна позову, та з цієї точки зору не підлягає касаційному розгляду.
23. Навіть якщо приймати до уваги вартість предмета іпотеки, встановлену судами попередніх інстанцій (511 969,00 грн), як критерій визначення майнових інтересів у цій справі, яких стосується її касаційний перегляд, то вимога пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України залишається чинною.
24. Доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали не містять обґрунтування винятків, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
25. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
27. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
28. Але у відповідності до принципу правової визначеності Верховний Суд має принципово дотримуватись однозначного та передбачуваного застосування відповідних касаційних фільтрів. Це має відбуватись на будь-якій стадії розгляду справи.
З огляду на викладене вважаю, що касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 січня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 липня 2021 року, підлягало закриттю.
Суддя В. В. Пророк