Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/775/24

Номер провадження 2/348/554/24

08 липня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді О.Ю.Максименко

за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 вересня 2023 року, приблизно о 07:00 годині, ОСОБА_1 на своєму автомобілі марки Renault Grand Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав на роботу до м. Івано-Франківська. В той час, коли ОСОБА_1 їхав в АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_4 вів свого коня разом із лошам. Лоша, яке не було на поводі, раптово підбігло до авто і вискочило на нього, чим спричинило автомобілю механічні ушкодження у вигляді розбитого вітрового скла з лівої сторони та лівої передньої фари, а також пошкодив ліве переднє крило. Відносно відповідача працівниками поліції 06.09.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Надвірнянського районного суду від 15.11.2023 провадження у справі № 348/2197/23 відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року постанову Надвірнянського районного суду від 15.11.2023 було скасовано, провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В подальшому, ОСОБА_1 звернувся у сервісний центр Приватного виробничо-комерційну фірму «В.С.К.», яке здійснює продаж та технічне обслуговування автомобілів, в тому числі марки «Renault», де отримав рахунок на оплату № 568 від 22.02.2024, відповідно до якого заміна пошкоджених деталей та ремонт автомобіля коштує 24339,20 грн, тому вважає, що ОСОБА_4 зобов`язаний відшкодувати йому 24339,20 грн заподіяної матеріальної шкоди. Крім того, внаслідок незаконних дій відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_1 завдано моральну шкоду у вигляді моральних страждань та переживань, оскільки в результаті ДТП він пережив великий страх та стрес. Спричинення шкоди автомобілю, який він придбав два роки назад (на придбання якого тяжко працював на роботі) глибоко вразили його і викликали у нього душевні страждання та переживання, через що тривалий час він був позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя. Тому, заподіяну моральну шкоду оцінює в сумі 10000,00 грн. Добровільно відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_4 відмовився. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 24339 грн 20 коп., моральну шкоду у сумі 10000 грн, та понесені судові витрати.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.02.2024 постанову Надвірнянського районного суду від 15.11.2023 у відношенні нього було скасовано, провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У постанові ВС КЦС по справі № 645/6088/18 зазначено, що аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Тобто, факт невинуватості відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, підтверджується судовим рішенням. ОСОБА_4 у ранішню пору доби, уздовж узбіччя переганяв коня, якого супроводжував за допомогою вуздечки, а також 4-ох місячне лоша, яке ішло збоку, при цьому не порушуючи правил дорожнього руху, оскільки розділом 7 ПДР не передбачається необхідність утримання тварин за вуздечку чи інші пристосування, якщо вони не керують гужовим транспортом. Натомість, позивач, незважаючи на відповідні дорожні знаки про перегін худоби та тварин, не зменшив швидкість транспортного засобу, тим самим, злякавши 4-місячне лоша, яке ішло вздовж узбіччя та спричинив зіткнення. Внаслідок ДТП, не тільки Позивач зазнав матеріальної шкоди, а і лоша, яке зіткнулося з транспортним засобом, отримало поранення, внаслідок чого виникла необхідність в його тривалій реабілітації . Також вважає, що розмір оціненої вартості на заміну пошкоджених деталей та ремонт автомобіля у сумі 24339,20 грн, моральна шкода у сумі 10000 грн та правова допомога у сумі 7500 грн є надмірними та не відповідають засадам справедливості. У зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та завданні ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що 06.09.2023 він виїжджав з дому і здійснив ненавмисний наїзд на лоша, яке йшло без прив`язі. Відповідач вів великого коня на поводку, а лоша без прив`язі бігло поруч. ОСОБА_1 їхав з невеликою швидкістю, оскільки попереду була штучна дорожня нерівність (лежачий поліцейський), яка ускладнює рух транспорту на високій швидкості. Відповідач рухався у зустрічному напрямку разом з конем та лошам, яке вискочило в бік машини та розбило лобове скло, фару, були потертості на капоті та дверці. Коли приїхали працівники поліції, то вони склали протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 , на нього протокол не складали. Після ДТП ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії з приводу виплати грошової компенсації, але йому було відмовлено, оскільки цей випадок не є страховим. На вулиці, на якій сталося ДТП, немає дорожнього знаку "Перегін худоби". Просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити в повному обсязі у зв`язку з відсутністю доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні ДТП, по справі не було проведено жодної експертизи, не доведена матеріальна шкода. При в`їзді в село є дорожній знак "перегін худоби", який розповсюджується на все село, однак позивач не звернув на нього уваги, їхав на великій швидкості, чим налякав лоша, яке й вистрибнуло на проїжджу частину дороги.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.09.2024 о 07.00 год. в с. Тисменичани по вул. Лукача сталася ДТП за участю ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за результатами огляду місця події інспектором СРПП відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого, 06.09.2023 близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , будучи погоничем тварин, переводив коней по проїзній частині дороги (асфальтовій) без вуздечки, чим порушив правила перегону тварин, внаслідок чого тварина допустила зіткнення з автомобілем марки «Рено Сценік», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п. 7.4, 7.8 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП (а.с. 9).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.02.2024, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Надвірнянського районного суду від 15.11.2023 відносно ОСОБА_4 скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП (а.с.10-11).

Відповідно до копії рахунку на оплату № 568 від 22.02.2024, виданого ОСОБА_1 щодо автомобіля Renault Scenic синій мінерал № НОМЕР_1 , приватною виробничо-комерційною фірмою "В.С.К.", сума ремонту складає 24339,20 грн (а.с. 12).

Пошкодження автомобіля Renault Scenic державний номерний знак НОМЕР_1 зафіксовано на світлинах (а.с. 13-16).

До матеріалів справи відповідачем ОСОБА_4 прикладено світлину щодо ушкодження лоша (шрам) при ДТП, яка сталася 06.09.2023 (а.с. 27).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 30-06-2024 від 12.06.2024, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Renault Grand Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , становить 20560,48 (а.с. 81-105). За оцінку збитку ОСОБА_1 сплатив 5000 грн (а.с.80).

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкоду, заподіяну в результаті ДТП майну потерпілого, становить шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст.ст. 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, крім того фізичні та юридичні особи, які утримуюсь домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Згідно норм ст.ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Заперечуючи проти позову, сторона відповідача наполягала на тому, що судовим рішенням встановлено невинуватість відповідача у вчиненні ДТП.

Проте, суд з цим погодитись не може, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, а не на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення і вказаним рішенням питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_4 не вирішувалося.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Доводити відсутність своєї вини відповідно до вимог частини другої статті 1166 ЦК України має заподіювач шкоди.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 06.09.2024 о 07.00 год. в с. Тисменичани по вул. Лукача позивач рухався на автомобілі Renault Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , назустріч йому уздовж узбіччя ОСОБА_4 переганяв коня, якого супроводжував за допомогою вуздечки, а також 4-ох місячне лоша, яке ішло збоку, і не було на поводі. Зіткнення сталося між автомобілем і лошам, який раптово підбіг до автомобіля та вискочив на нього.

Згідно п.7.6 Правил дорожнього руху переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлу пору доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин якомога ближче до правого краю дороги та не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідач цих вимог не виконав та не забезпечив безпечний перегін лоша, у зв`язку із чим останній вибіг на проїжджу частину дороги та вискочив на автомобіль позивача.

При цьому, суду не надано доказів, що правила дорожнього руху порушив саме позивач.

Посилання представника відповідача на порушення позивачем дорожнього знаку 1,35 "Пергін худоби" суд до уваги не приймає, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, знак 1,35 "Пергін худоби" розташований на початку населеного пункту на центральній дорозі. Знак встановлюється перед ділянкою дороги, на якій можлива поява худоби. Згідно Правил дорожнього руху, знак 1.35 установлюється поза населеними пунктами на відстані 150300 м, у населених пунктах на відстані 50100 м до початку небезпечної ділянки. У разі потреби знак встановлюється і на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1 300 метрів.

ДТП сталося на АДРЕСА_1 , на яку дія знаку 1.35 не розповсюджується.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість відповідача у скоєнні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, у зв`язку із чим на відповідача покладається обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної позивачу.

Вирішуючи питання про розмір заподіяної матеріальної шкоди, суд виходить із вартості матеріального збитку, встановленого суб`єктом оціночної діяльності, оскільки він є детальним і розрахований на підставі методики, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 20560,48 грн.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зауважує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини, майновий і сімейний стан відповідача, глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок звільнення і не виплати йому заробітної плати понад шести місяців, характер та тривалість його немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди, і приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, є завищеним, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн (а.с.5), у зв`язку із чим він підлягає стягненню з відповідача у сумі 901,62 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також позивач під час розгляду справи залучав суб`єкта оціночної діяльності, на залучення якого витратив 5000 грн (а.с.80), що суд також вважає за необхідне віднести до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку із чим вони підлягають відшкодуванню в сумі 3722 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 041 про надання правової допомоги від 15.03.2024 (а.с.17), попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу на суму 7500 грн (а.с.18); копію квитанції про сплату грошових коштів № 017/2024 від 04.04.2024 на суму 7500 грн (а.с.19).

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вищевказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Суд, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, вважає, що по даній справі витрати на правничу допомогу є обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, а тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідача в розмірі 5583 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись Правилами дорожнього руху, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст. 1, 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст. 9, 10, 12, 13, 15, 77-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 272-273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: с. Тисменичани Івано-Франківського району Івано-Франківської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: с. Тисменичани Івано-Франківського району Івано-Франківської області, матеріальну шкоду в сумі 20560,48 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 901,62 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 5583 грн та витрати на залучення спеціаліста в розмірі 3722 грн, а всього 35767 (тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят сім) грн 10 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 20.04.2007 Надвірнянським РВ УМВС в Івано-Франківській області, зареєстрований за адресою: с. Тисменичани Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Представник позивача: ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 605 від 20.04.2007, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий Надвірнянським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, зареєстрований за адресою: с. Тисменичани Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Представник відповідача: ОСОБА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001728 від 09.06.2020, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 12.07.2024.