Справа № 727/213/24
Провадження № 2/727/471/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

03 липня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді М.Є.Бойко ,

за участю:

секретаря судового засідання Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Чернівці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Морозова О.В., до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року адвокат Морозова О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі № 2/2990 від 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільного сина - ОСОБА_3 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі - 220 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2007 року та до досягнення дитиною повноліття.

Однак, відповідач регулярно аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по їх виплаті станом на 14.09.2023 року у розмірі 29 927, 30 грн., а тому позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2021 року по серпень 2023 року в сумі 22 998 гривень 38 копійок та судові витрати, пов`язані із оплатою правничої допомоги адвоката в сумі 7 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 січня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

18.04.2024 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача адвоката Дронь О.І., в якому вона просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 повністю, оскільки прострочення сплати щомісячних платежів аліментів виникло у платника аліментів ОСОБА_2 у зв`язку із об`єктивною неможливістю останнього сплачувати їх своєчасно внаслідок незадовільного стану здоров`я, відсутністю у нього доходів та скрутного матеріального становища, тобто, не з його вини.

25.04.2024 року адвокат Морозова О.В. подала до суду відповідь на відзив на позов, в якому вказала, що відсутність у ОСОБА_2 роботи не звільняє його від сплати заборгованості по аліментам та пені за прострочення їх сплати , крім того, останній не надав доказів того, що наявні захворювання перешкоджають йому працевлаштуватись, отримувати дохід та утримувати свою дитину.

В судове засідання 03.072024 року сторони та їх представники не з`явились, подавши письмові заяви про його проведення в їх відсутність, в зв`язку із чим суд важає можливим розглядати справу без їх участі та без фіксування технічними засобами ( ч.1 ст.223 , ч.2 ст.247 ЦПК України).

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другоїстатті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною четвертоюстатті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятоюстатті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятоюстатті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першоїстатті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положенняЦивільного кодексу України(далі -ЦК України) субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першоїстатті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першоюстатті 196 СК України.

Водночас стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 ,батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Шлюб між сторонами розірвано 29.01.2008 року, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Судом також встановлено, що за виконавчим документом (виконавчим листом), виданим у справі 2-2990/2007, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 220 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2007 року до повноліття дитини (а.с.10).

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача зі сплати аліментів, наданим 03.06.2024 року Другим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 31.08.2023 року ( в межах позовних вимог) її сукупний розмір дорівнює 18 737, 10 грн. (а.с.70)

Відповідач наявності у нього заборгованості по аліментам не заперечує.

Із заявами про визнання неправомірними дій державного виконавця з проведення вищевказаного розрахунку заборгованості за аліментами за спірний період та зобов`язання державного виконавця здійснити її перерахунок сторони не зверталися, отже його не спростовано; зазначений розрахунок є актуальним на день ухвалення судом рішення у справі, а тому суд виходить саме з такого розміру боргу відповідача по аліментам -18 737, 10 грн.

Таким чином, розрахунок заборгованості неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у ВП за період з 01.10.2021 року по 31.08.2023 року виглядає наступним чином:

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у жовтні 2021 року аліментами - 8395,95 грн. (1255,00 х 669 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у листопаді 2021 року аліментами - 8019, 45 грн. (1255,00 х 639 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у грудні 2021 аліментами - 7958,72 грн. (1309,00 х 600 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у лютому 2022 року аліментами - 7186,41 грн. (1309 х 549 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у березні 2022 аліментами - 6760,62 грн. (1309 х 518 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у квітні 2022 року аліментами - 6387,92 грн. (1309 х 488 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у травні 2022 року аліментами - 5982,13 грн. (1309,00 х 457 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у липні 2022 року аліментами - 5433,12 грн. (1309,00 х 396 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у вересні 2022 року аліментами - 4596,20 грн. (1372,00 х 335 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у жовтні 2022 року аліментами - 4170,88 грн. (1372,00 х 304 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у листопаді 2022 року аліментами - 3759,28 грн. (1372,00 х 274 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у січні 2023 року аліментами - 3002,98 грн. (1416,50 х 212 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у лютому 2023 року аліментами - 2606,36 грн. (1416,50 х 184 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у березні 2023 року аліментами - 2167,25 грн. (1416,50 х 153 х 1%);

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у квітні 2023 року аліментами - 1742,30 грн. (1416,50 х 123 х 1%).

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у травні 2023 року аліментами - 1260, 69 грн. (1416,50 х 89 х 1%).

- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем ОСОБА_2 у липні 2023 року аліментами - 439, 12 грн. (1416,50 х 31 х 1%).

При цьому, судом в розрахунок суми неустойки (пені) не беруться до уваги місяці, по яким згідно вищевказаного розрахунку, відповідачем були здійснені відповідні виплати (платежі) по призначеним судом аліментам, а саме: за січень 2022 року, червень 2022 року, серпень 2022 року, грудень 2022 року, червень 2023 року.

Враховуючи зазначене, загальна сума неустойки (пені) по несплаченим ОСОБА_2 аліментам за період часу з 01 жовтня 2021 року по 31 серпня 2023 року, становить 79 450, 16 грн.

Разом з тим, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений 100 % розміром заборгованості.

Відповідач, будучи обізнаним про розмір стягнутих з нього аліментів, не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо перерахування на користь позивачки на утримання дитини аліментів за вказаний період.

Відтак, оскільки згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданим 03.06.2024 року Другим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 31.08.2023 року сукупна сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 18 737, 10 грн., розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає обмеженню, їх одержувач має право на стягнення 18 737, 10 грн. пені, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому доводи відповідача та його представника про наявність у ОСОБА_2 обставин, які об`єктивно перешкоджали йому сплачувати аліменти, а саме: відсутність у нього можливості працевлаштуватись в зв`язку із незадовільним станом здоров`я судом не приймаються, оскільки об`єктивних та беззаперечних доказів існування таких обставин, зокрема підтвердження тимчасової чи постійної втрати працездатності відповідача суду надано не було. Долучений останнім консультаційний висновок спеціаліста (а.с.92) містить відомості про наявність у нього захворювання лише у 2024 році, лікування протягом трьох місяців, а також про його одужання та не свідчить, рівно як і надана суду довідка про перебування на обліку лікаря-нарколога внаслідок вживання опіоїдів, про скрутний матеріальний стан та неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Слід також звернути увагу і на невеликий розмір аліментів, визначений судом до щомісячної їх сплати відповідачем 220 грн., в зв`язку із чим останній, будучи працездатною особою (іншого суду ним не доведено) безумовно мав можливість сплачувати аліменти вчасно, проте такого обов`язку не виконував, хоча періодично і погашав заборгованість з них за минулий час, і розмір цих погашень теж свідчить про наявність у боржника коштів.

Виходячи з зазначеного, презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати ним не спростовано та її відсутність не доведено, підстав для застосування положень ч.2 ст.196 СК України, якою передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд також не вбачає.

При вирішенні питання щодо судових витрат по справі суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2023 року між адвокатом Морозовою О.В. та клієнтом ОСОБА_1 укладено угоду про надання правової допомоги (а.с.23).

Разом з позовною заявою позивачка надала акт прийому-передачі наданих їй послуг від 05 січня 2024 року та розрахунок їх вартості, відповідно до яких адвокатом Морозовою О.В. надано ОСОБА_1 правову допомогу вартістю 1 000 грн. за годину наступного змісту: консультація 1 год., складення розрахунку пені 3 год. та позовної заяви -2 год., представництво інтересів позивачки в суді без обмежень, у загальній сумі 7 000 грн. (а.с.24).

Відповідно до довідки від 05.01.2024 року адвокат отримала від позивачки гонорар у розмірі 7 000 грн. (а.с.25).

Виходячи з викладеного, позивачка довела обставини надання їй послуг професійної правничої допомоги та обґрунтувала заявлений остаточно до стягнення розмір цих послуг, що складає 7 000 грн.

Заява про стягнення правничої допомоги подана у визначені процесуальним законом строки і документи на підтвердження цих виплат стосуються послуг, наданих у цій справі.

Велика Палата неодноразово зазначала, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Під час розгляду справи у суді жодних заяв чи клопотань від відповідача та від його представника про зменшення розміру витрат позивачки на правничу допомогу не надходило, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465 заі 18); від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19); від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26 цс 21); від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19 (провадження № 12-94 гс 20).

З огляду на викладене позов в цій частині слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Проте при подачі позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

При цьому, оскільки у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 18 737, 10 грн., що становить 81,47 % від заявленої позивачкою суми 22 998,38 грн., стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору в розмірі 986,76 грн. (1211,20 грн. х 81,47 %).

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01 жовтня 2021 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 18 737, 10 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 986,76 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.07.2024 року.

Суддя М. Є. Бойко