Номер провадження: 22-ц/813/4170/24
Справа № 518/805/23
Головуючий у першій інстанції Тарасенко М. С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на рішення Ширяївського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Тарасенко М.С. 12 грудня 2023 року у смт. Ширяєве Одеської області, -

встановила:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 15 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з апелянта на користь позивачки аліменти на утримання дитини в сумі 1598 грн. щомісячно, з подальшою індексацією.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, апелянт хворий на гіпертонічну хворобу ІІІ стадії. Крім того, наявні у матеріалах справи докази свідчать про фінансову неможливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, а також такий спосіб і розмір аліментів позбавить ОСОБА_1 можливості, у необхідному розмірі, матеріально забезпечити доньку, дружину та матір, які перебувають на утриманні апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи,перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 24 серпня 1996 року, який був зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області ( актовий запис № 36).

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року у справі № 518/854/18, яке набрало законної сили, шлюб було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні, батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Згідно ч. 1 та 2 ст . 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

У ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами 1 та 2 ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований у ТОВ «Ширяївське АТП 15167» на посаді інженера з безпеки руху з посадовим окладом 3350 грн. на місяць, що підтверджується довідкою №25 від 09 червня 2023 року (а.с.37).

Згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36).

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 15 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів додатково зазначає, що по віку та здоров`ю відповідач являється працездатним, тобто, має можливість працювати та отримувати дохід, який, в свою чергу, дозволить сплачувати аліменти в сумі, що визначена судом.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було враховано, що стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, апелянт хворий на гіпертонічну хворобу ІІІ стадії, є безпідставними та такими, що не підтверджені жодним доказом, оскільки Виписний епікриз з історії хворого №2236 (а.с.39), на який посилається апелянт, стосується 2017 року, тобто періоду, що сплив сім років тому, а тому вказана медична довідка втратила свою актуальність та не може бути підтвердженням наявності хвороби у відповідача станом на 2023 рік.

Аналогічно необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що встановлений судом спосіб і розмір аліментів позбавить ОСОБА_1 можливості, у необхідному розмірі, матеріально забезпечити доньку, дружину та матір, які перебувають на утриманні апелянта.

Так, колегія суддів приймає до уваги, що дружина апелянта ОСОБА_5 є повнолітньою дієздатною особою, і жодних доказів наявності у ОСОБА_1 обов`язку утримувати її матеріально матеріали справи не містять. Також, апелянтом не надано жодного письмового доказу, який би підтвердив факт дійсного утримання та матеріального забезпечення останнім його матері, ОСОБА_6 . Та обставина, що ОСОБА_6 є пенсіонером за віком, не свідчить автоматично, що вона є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги.

Наявність іншої дитини, що народилась у апелянта, не звільняє батька від обов`язку по утриманню неповнолітнього сина, та не звільняє його від сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Щодо вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про стягнення з апелянта на користь позивачки аліменти на утримання дитини в сумі 1598 грн. щомісячно, то колегія суддів звертає увагу представника ОСОБА_1 на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 були заявлені вимоги про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі, а у суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе