ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1644/23

Головуючий у першій інстанції Парфененко О. Я.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/893/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Шитченко Н.В.,

Позивач: керівник Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Менської міської ради

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: перший заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року у справі за позовом керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Менської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних злочином (суддя Парфененко О.Я.), ухвалене у м. Мена, повний текст рішення складено 15 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року керівник Корюківської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Менської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Позов мотивовано тим, що ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року: закрито кримінальне провадження №0000009 від 21.01.2019 року відносно ОСОБА_1 та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; цивільний позов прокурора до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Однак, закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою та не виправдовує особу, яка вчинила кримінально каране діяння. Таким чином, ОСОБА_1 своїми незаконними діями, які виразились в порушенні вимог ч.1 ст.9, ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», п.78 Загальних умов укладення договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668, зловживаючи службовим становищем, вчинив розтрату бюджетних коштів у сумі 136 367,66 грн, які підлягають відшкодуванню на користь Менської міської ради в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 у задоволені позову керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Менської міської ради про відшкодування збитків, заподіяних злочином, відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що відсутні підстави для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду на ОСОБА_2 , оскільки прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що протиправні дії ОСОБА_1 , які полягали у порушені законодавства щодо авторського нагляду під час виконання будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція парку культури і відпочинку ім. Т.Г. Шевченка в місті Мена Чернігівської області», призвели до заподіяння майнової шкоди, що свідчить про відсутність безпосереднього причинного зв`язку між протиправним діянням ОСОБА_1 та завданою шкодою, а також обґрунтованість суми завданої шкоди.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про недоведення розміру завданої шкоди та відсутність причинного зв`язку між протиправним діянням ОСОБА_1 та завданою шкодою. За доводами позивача, прокурором на підтвердження розміру заподіяної шкоди надано висновок судової будівельно-технічної експертизи №23 від 20 травня 2019 року, яким встановлено, що обсяги та вартість фактично виконаних будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка в м.Мена Чернігівської області» не відповідають обсягам та вартості наведених у наданих на дослідження актах приймання виконаних будівельних робіт та проектно-кошторисній документації. Вказаний висновок експерта, його достовірність не оспорювалися ні представником Менської міської ради, ні відповідачем як в ході розгляду позовної заяви, так і в ході досудового розслідування, висновок жодним чином не спростовано у тому числі іншою комплексною судовою експертизою. Перший заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури вказує, що договір зберігання від 04 червня 2018 року надано стороною захисту вже в ході судового розгляду кримінального провадження, про його наявність орган досудового розслідування не повідомлено і відповідно останній не було враховано при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, що ставить під сумнів достовірність зазначених у ньому даних. Позивач звертає увагу, що умови договору підряду від 15 грудня 2017 року чітко передбачають обов`язок замовника перевірити обсяги проведених робіт і лише в разі відсутності недоліків підписати відповідні акти, проте ОСОБА_1 не вжив заходів щодо такої перевірки, у тому числі шляхом укладення договору про авторський нагляд, що призвело до витрат бюджетних коштів міської ради за роботи та послуги, які фактично виконані не були. Вважає, що перевірка фактичної наявності установлених лав паркових, урн для сміття та біотуалету не потребує спеціальних знань та могла бути здійснена ОСОБА_1 особисто за умови належного та добросовісного виконання ним своїх обов`язків. Наведене очевидно знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, оскільки саме підписання відповідачем актів приймання виконаних робіт з довідкою про їх вартість стало підставою для перерахування підряднику грошових коштів у сумі 136 367,66 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що розпорядженням Менської міської ради № 81-«К» від 05 липня 2017 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчого комітету Менської міської ради з 06 липня 2017 року, а розпорядженням №131 йому надано право першого підпису на підписання платіжних доручень, розрахункових платіжних доручень та інших внутрішніх операцій (а.с. 44 т.1).

15 грудня 2017 року між Менською міською радою (замовник) та Приватним торгівельно-виробничим підприємством «Вікнолюкс» (підрядник) було укладено Договір підряду №04/12-17/1 на виконання робіт, за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання своїми та залученими силами виконати роботи по об`єкту «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка в місті Мена Чернігівської області», а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані підрядником роботи у порядку та в строки, передбачені в договорі (а.с.30-35 т.1). Вартість робіт, виконуваних підрядником за договором, наведена у договірній ціні та складає 379 534,00 грн (п.3.1. договору).

Додатковими угодами №1 від 01 червня 2018 року і №2 від 14 вересня 2018 року внесено зміни в договір підряду №04/12-17/1 від 15 грудня 2017 року, зокрема в частині строків виконання робіт та їх вартості (а.с.36, 39 т.1).

20 грудня 2017 року між Менською міською радою та ФОП ОСОБА_3 укладено Договір про надання послуг з технічного нагляду №18/12 від 20 грудня 2017 року, згідно з яким замовник доручає, а виконавець зобов`язується здійснювати технічний нагляд за будівництвом об`єкту «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка в місті Мена Чернігівської області» (а.с.40-43 т.1).

На замовлення Менської міської ради Товариством з обмеженою відповідальністю «Водпроект-Чернігів» було виготовлено робочий проект Реконструкції парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка в місті Мена Чернігівської області (а.с.110-218 т.1).

Згідно з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року всього така вартість становить 163,66048 тис. грн, а за 01 червня 2018 року 1225,00459 тис.грн (а.с.231, 245 т.1).

Також складалися акти приймання виконаних будівельних робіт (а.с.219-230, 232-244 т.1).

Менською міською радою на розрахунковий рахунок ПТВП «Вікнолюкс» у грудні 2017 року та червні 2018 року було перераховано за реконструкцію парку культури і відпочинку грошові кошти на загальну суму 1 274 464,87 грн (а.с.67-70 т.1).

21 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, по факту зловживання владою та службовим становищем посадовими особами Менської міської ради при укладенні договорів по об`єкту «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка в м.Мена Чернігівської області» по вул.Титаренка м.Мена Чернігівської області» на загальну суму понад 2 млн.грн.

Згідно з висновком експерта №23 від 20 травня 2019 року, складеного на підставі ухвали слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області за клопотанням слідчого у кримінальному провадженні №0000009, обсяги та вартість фактично виконаних будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка по вул.Титаренка Сергія в місті Мена Чернігівської області» не відповідають обсягам та вартості наведених в наданих на дослідження актах приймання виконаних будівельних робіт та проектно-кошторисній документації (а.с.71-98 т.1).

Також на виконання ухвали слідчого судді від 22 липня 2019 року Чернігівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром було проведено судову економічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта №23 від 20 вересня 2019 року про те, що за умови, що роздруківка «Виписка по особовим рахункам з 01.12.2017 по 01.10.2018 р. АТ «ВТБ БАНК» код банку: 321767; арх.баланс (ф.281) Сформовано: 24.04.2019р. 10:53» є документом, та інформація, зазначена в них є достовірною, документально підтверджується необґрунтовано перераховані кошти Менською міською радою Приватному торгівельно-виробничому підприємству «Вікнолюкс» з урахуванням акту ревізії бюджету Менської міської об`єднаної територіальної громади, фінансово-господарської діяльності Менської міської ради за період з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2019 року № 08-30/08 від 03 червня 2019 року та висновку експерта № 23 від 20 травня 2019 року, сума збитку складає 143 482,51 грн (а.с. 133-146 т.2).

Відповідно до висновку експерта №99 від 27 лютого 2020 року, складеного на виконання постанови від 16 січня 2020 року про призначення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000009, у договорі підряду на виконання робіт № 04/12-17/1 від 15 грудня 2017 року у графі «ЗАМОВНИК» від імені міського голови ОСОБА_4 на шостому аркуші, договорі про надання послуг з технічного нагляду № 18/12 від 20 грудня 2017 року у графах «Замовник» на першому, другому та третьому аркуші, у графі «ЗАМОВНИК» на четвертому аркуші від імені міського голови ОСОБА_4 , акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року від 20 грудня 2017 року у графі «М.П. Замовник» від імені ОСОБА_4 на десятому аркуші, акті № 5 приймання виконаних будівельних робіт за 04 червня 2018 року у графі «М.П. Замовник» від імені ОСОБА_4 на сьомому аркуші, договорі підряду на виконання робіт № 07/08-18 від 10 серпня 2018 року у графі «ЗАМОВНИК» від імені міського голови ОСОБА_4 на 6 аркуші - підписи виконані ОСОБА_1 (а.с. 45-66 т.1).

29 травня 2020 року ОСОБА_1 вручено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (а.с.30-44 т.2).

25 червня 2020 року керівником Менської місцевої прокуратури Чернігівської області затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 21 січня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 (розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем), ч.1 ст.364 (зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам), ч.1 ст.366 (видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів) КК України; ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (а.с. 1-29 т.2).

Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року (з урахуванням ухвал про виправлення описок) ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; кримінальне провадження № 0000009 від 21 січня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_1 закрито; процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, віднесені на рахунок держави; цивільний позов прокурора до ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с. 45, 77, 123-132 т.2).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У справі, яка переглядається, установлено, що ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року (з урахуванням ухвал про виправлення описок) ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; кримінальне провадження № 0000009 від 21 січня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_1 закрито; процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, віднесені на рахунок держави; цивільний позов прокурора до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) висловлено правову позицію, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

У постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини шкоду.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 367/6377/17 (провадження № 61-975св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 21 січня 2019 року, злочином завдано майнової шкоди державі в розмірі 136 367,66 грн, які незаконно отримані Приватним торгівельно-виробничим підприємством «Вікнолюкс» в якості оплати будівельних робіт та матеріалів, які фактично виконаними та використаними відповідно не були, а також витрат, які підрядник під час виконання будівельних робіт не поніс.

На підтвердження збитків, заподіяних злочином, та їх розміру прокурором надано, зокрема висновки експертів, якими підтверджується, що обсяги та вартість фактично виконаних будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка по вул.Титаренка Сергія в місті Мена Чернігівської області» не відповідають обсягам та вартості наведених в наданих на дослідження актах приймання виконаних будівельних робіт та проектно-кошторисній документації і документально підтверджується необґрунтовано перераховані кошти Менською міською радою Приватному торгівельно-виробничому підприємству «Вікнолюкс» з урахуванням акту ревізії бюджету Менської міської об`єднаної територіальної громади, фінансово-господарської діяльності Менської міської ради за період з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2019 року № 08-30/08 від 03 червня 2019 року та висновку експерта № 23 від 20 травня 2019 року, сума збитку складає 143 482,51 грн.

Під час проведення судової будівельно-технічної експертизи дійсно експерт заявляв клопотання про надання додаткових матеріалів, яке не було виконано у зв`язку з їх відсутністю. Проте дослідження було проведено в межах наданих матеріалів, за результатами якого здійснено однозначний висновок про те, що обсяги та вартість фактично виконаних будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка по вул.Титаренка Сергія в місті Мена Чернігівської області» не відповідають обсягам та вартості наведених в наданих на дослідження актах приймання виконаних будівельних робіт та проектно-кошторисній документації. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що висновок експерта №23 від 20 травня 2019 року містить вірогідні припущення.

У висновку експерта №23 від 20 вересня 2019 року міститься застереження, що документально підтверджується необґрунтовано перераховані кошти за умови, що роздруківка «Виписка по особовим рахункам з 01.12.2017 по 01.10.2018 р. АТ «ВТБ БАНК» код банку: 321767; арх.баланс (ф.281) Сформовано: 24.04.2019р. 10:53» є документом, та інформація, зазначена в них, є достовірною.

Сторона відповідача не оспорювала достовірність зазначених документів, отже відсутні підстави стверджувати про неналежність вказаного висновку експерта як доказу.

Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги, що судова економічна експертиза від 20 вересня 2019 року проводилася на основі даних, які містяться у висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 20 травня 2019 року, у ході проведення якої експертом особисто оглянуто об`єкт дослідження, а саме парк культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка в місті Мена Чернігівської області. Висновок експерта, його достовірність не оспорювалася ні Менською міською радою, ні ОСОБА_1 як у ході розгляду даної цивільної справи, так і в ході досудового розслідування, і такий висновок не спростовано іншою комплексною судовою експертизою.

Як вбачається з матеріалів справи, Менська міська рада у листі від 10 серпня 2023 року №04-17/1602 повідомила, що збитки в сумі 136 367,66 грн їй не відшкодовані.

Проте вже в своїх письмових поясненнях від 13 грудня 2023 року Менська міська рада повідомляла суд про те, що матеріальні цінності, зазначені у висновку експерта від 20 травня 2019 року №23 як відсутні, але дані бухгалтерського обліку це спростовують. Тобто збитки в сумі 106256,92 грн у прямих витратах та відповідно 128542,19 грн загальних витрат (з врахуванням загальновиробничих, адміністративних витрат та прибутку) фактично є відшкодованими Менській міській раді. Інші матеріальні цінності, які зазначені як відсутні в експертному висновку, не можуть бути підтверджені даними бухгалтерського обліку чи іншими даними, оскільки в процесі реконструкції вони мали бути віднесені на загальну вартість об`єкту і не підлягають окремому обліку (а.с.92-97 т.2). До пояснень було долучено Інвентарну картку №2088 обліку об`єкта основних засобів (парк культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка), з якої вбачається, що її заповнено 31 грудня 2021 року, відповідно станом на час проведення досудового розслідування картки обліку об`єкта не існувало.

Також лише у грудні 2023 року ОСОБА_1 було надано суду копію договору зберігання від 04 червня 2018 року, відповідно до якого Менська міська рада передає, а Комунальне підприємство «Менакомунпослуга» приймає на відповідальне зберігання майно у кількості згідно відповідних документів, які є невід`ємною частиною цього договору, названі у подальшому «майно», вартістю, згідно прибуткових або супроводжувальних документів. Договір діє до 31 грудня 2019 року (а.с.104-105 т.2).

Згідно з Актом прийому-передачі до вказаного договору зберігання поклажодавець передав, а зберігач прийняв на зберігання за адресою: АДРЕСА_1 наступне майно: лавка паркова 12 шт. балансова вартість 77225,52 грн; урна для сміття 12 шт., балансова вартість 14074,32 грн; біотуалет 1 шт., балансова вартість 11603,93 грн (а.с.105 т.2).

Як вірно зазначено позивачем, договір зберігання було надано стороною захисту лише в ході судового розгляду кримінального провадження. При цьому в договорі відсутні відомості, що передане на зберігання майно відноситься до проекту «Реконструкція парку культури і відпочинку ім.Т.Г.Шевченка в м.Мена Чернігівської області».

Відповідач не заявляв клопотання про проведення експертиз з урахуванням вищевказаних документів, а тому відсутні підстави стверджувати, що висновки проведених у ході досудового розслідування експертиз є необгрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність безпосереднього причинного зв`язку між протиправним діянням ОСОБА_1 і заподіяною майновою шкодою та вважає, що наданими прокурором доказами підтверджено всі складові, за яких настає відповідальність за скоєне правопорушення, - протиправна поведінка, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Так, пунктами 7.1., 7.2. Договору підряду №04/12-17/1 від 15 грудня 2017 року встановлено, що передавання виконаних робіт підрядником і прийняття робіт замовником оформлюється актом приймання виконаних робіт, підписаним уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та КБ-3 готує підрядник і передає підписаним з його сторони замовнику після закінчення робіт, а замовник протягом 5 робочих днів перевіряє достовірність акта приймання виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт і використаних матеріалів, їх відповідності показникам якості, і при відсутності явних чи прихованих недоліків підписує його.

Необхідність здійснення під час будівництва об`єкта архітектури авторського та технічного нагляду передбачено, зокрема й положеннями статей 9, 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», пункту 78 Загальних умов укладення договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2005 року №668.

ОСОБА_1 підписав та завірив печаткою Менської міської ради акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року (форми КБ-2в) від 20 грудня 2017 року разом з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2017 року за формою КБ-3, а також акт №5 приймання виконаних будівельних робіт від 04 червня 2018 року за формою № КБ-2в разом з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 01 червня 2018 року за формою КБ-3 із недостовірними відомостями, що полягали у завищенні обсягів і вартості фактично виконаних робіт на об`єкті «Реконструкція парку культури і відповічинку ім.Т.Г.Шевченка в місті Мена Чернігівської області». Вказані дії призвели до заподіяння державі збитків в сумі 136 367,66 грн, оскільки вказані кошти були необгрунтовано перераховані Менською міською радою Приватному торгівельно-виробничому підприємству «Вікнолюкс» за роботи та послуги, які фактично виконані не були.

Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта статті 23 вказаного вище Закону).

Частиною 4 статті 57 ЦПК України встановлено, що відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, не має правового значення у даній справі непідтримання Менською міською радою позову прокурора.

Враховуючи, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 закрито з нереабілітуючих підстав, встановивши причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та настанням шкідливих наслідків, на підставі наявних у справі доказів колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про задоволення позову керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Менської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних злочином, і стягнення їх у розмірі 136 367,66 грн з відповідача на користь Менської міської ради.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється в розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п/п 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, при зверненні до суду з позовом підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2684 грн, а за подання апеляційної скарги 4026 грн.

Проте відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» керівник Корюківської окружної прокуратури як позивач у справі про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року скасувати.

Позов керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Менської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Менської міської ради (місцезнаходження: 15600, Чернігівська область, Корюківський район, м.Мена, вул.Героїв АТО, буд.6, ) шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 136 367 грн 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2684 грн за розгляд справи судом першої інстанції, а також 4026 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: