Справа №442/3993/24
Провадження №2/442/1023/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу № 442/3993/24 в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

представник третьої особи ОСОБА_4 ,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 06.03.2021, актовий запис № 55; визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , як основним та єдиним її утримувачем та таким, що самостійно виховує дитину.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.03.2021 між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачкою у них не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, і подальше перебування у такому шлюбі суперечить їх інтересам. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина залишилися проживати разом із позивачем по АДРЕСА_1 . Відповідачка покинула сім?'ю та поїхала проживати за кордон. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження на 27.06.2024.

11.06.2024 від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів.

27.06.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в позові відмовити.

Ухвалою від 27.06.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 17.07.2024.

В судовому засіданні позивач та його представник просили позов задоволити, з підстав викладених у ньому.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з батьком, щодо розірвання шлюбу поклалася на думку суду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 . Ствердила, що ОСОБА_1 з дружиною близько шести місяців не проживає, оскільки вона його з дитиною покинула, не цікавиться життям дитини, матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням дочки ОСОБА_5 . По мірі можливості вона йому допомагає.

Відповідачка до суду не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву. Позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнала, просила в позові відмовити. Разом з тим жодних доказів на підтвердження своїх заперечень до суду не надала, в судове засідання не з`явилась, що свідчить про небажання в суді доводити свою позицію. За таких обставин справи суд ухвалив продовжувати розгляд справи на основі поданих суду доказів.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Встановлено, що 06.03.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 55, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно із п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

З витягу з реєстру територіальної громади від 01.05.2024 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Згідно з Актом обстеження умов проживання від 31.05.2024, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом із дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку.

Свідок ОСОБА_9 в письмових поясненнях підтверджує той факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналогічні письмові пояснення надала свідок ОСОБА_10 .

Із висновку лікаря-спеціаліста від 05.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 самостійно приводить дитину на планові та позапланові огляди.

Згідно з Довідкою № 004015/16-2021 ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, їх син проживає разом з батьком, який займається його вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене та інтереси дитини сторін суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце проживання дитини з батьком за адресою місця реєстрації останнього.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір"з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 06.06.2021 та зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 55, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дитину, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2024.

Суддя Нагірна О.Б.