ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 липня 2024 року м. Чернівці

Справа № 727/5956/23

Провадження № 22-ц/822/540/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Литвинюк І. М., Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про долучення доказів; виклик у судове засідання свідків; виклик у судове засідання експертів; заслухати думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Святошинську районну у м. Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування за місцем проживання дитини, повторно надати висновок про доцільність визначення місця проживання дитини, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи - Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Разом з апеляційною скаргою представником позивача ОСОБА_2 подані наступні клопотання:

1.Долучити до матеріалів справи докази:

копію висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС №СЕ-19/111-23/56995-ПС від 11.01.2024;

копію висновку експерта Державного науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України від 29.08.2023 року №СЕ-19-23/41019-ПС;

копію акту оцінки потреб сім`ї/особи разом із висновком від 01.01.2024р.; копію довідки лікаря від 10.06.2023 року; копію довідки лікаря від 01.08.2023 року копію виписки від 19.09.2023 року; копію огляду від 14.11.2023 року;

копію сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду; копію медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів;

копію листа ДНДЕКЦ МВС №19/23/2/2-3/269-аз-2023 від 03.01.2024 копію заяви від 14.06.2023 року; копію договору оренди квартири;

копію доказів придбання дитині необхідних речей та продуктів харчування дитині (квитанцій);

копію витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 лютого 2024 року;

докази отримання ОСОБА_4 заяв батька із реквізитами для перерахунку коштів на утримання сина;

скріншот допису ОСОБА_4 з соціальної мережі з коментарями; копія листа №М-1015 від 28.08.2023; документи щодо відвідування дитячого садочку.

2.Долучити до матеріалів справи нові докази:

копії відеозаписів із відеореєстратора (боді-камери) співробітників Управління патрульної поліції у м. Києві від 16 березня 2024 року та 23 березня 2024 року;

копію висновку спеціаліста за результатами психологічної консультації з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19 квітня 2024 року, складеного психологом-спеціалістом Партицькою В.М.

копію висновку психолога за результатами проведення консультації з дитиною ОСОБА_3 від 14 квітня 2024 року, складеного Тамарою Кротовою ;

копію рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі 600/761/24-а;

копію відповіді на адвокатський запит від 30.04.2024 від ЗДО Ясла-садок комбінованого типу №33 «Щаслива малеча» Чернівецької міської ради;

копію відеозапису судового засідання від 28.03.2024;

копію відповіді на адвокатський запит Святошинської РДА в м. Києві від 24.04.2024 та листа Святошинського УП ГНП в м. Києві від 05.02.20204.

3.Викликати у судове засідання свідків:

ОСОБА_7 - в.о. голови Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, голову комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_8 - заступника голови Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, заступника голови комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_9 - заступника начальника служби - начальника відділу сімейної політики служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, секретар комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_10 - начальника юридичного відділу Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, члена комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_11 - начальника служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, член комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_12 - виконувача обов`язків завідувача сектору з питань охорони здоров`я відділу Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, члена комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_13 - начальника управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, члена комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_14 - директора Святошинського районного в місті Києві центру соціальних служб, члена комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_15 - начальника управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, члена комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_16 - начальника сектору ювенальної превенції відділу превенції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, члена комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_17 - директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги N02» Святошинського району міста Києва, члена комісії з питань захисту прав дитини;

ОСОБА_18 - заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голову комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_19 - начальника служби у справах дітей міської ради, заступника голови комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_20 - заступника начальника, начальника відділу соціально- правового захисту дітей служби у справах дітей міської ради, секретар комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_21 - директора Чернівецького міського центру соціальних служб, члена комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_22 - начальника відділу опіки та піклування служби у справах дітей міської ради, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_23 - старшого інспектора відділу обліку та приватизації житла управління комунальної власності міської ради, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_24 - заступника директора-начальник управління реалізації місцевої та роботи з пільговими категоріями населення департаменту соціальної політики міської ради, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_25 - голову міської профспілкової організації працівників освіти та науки, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_26 - голову постійної комісії міської ради з питань гуманітарної політики, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_27 - заступника начальника Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_28 - начальника управління охорони здоров`я міської ради, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_29 - заступника декана юридичного факультету з навчально-методичної роботи Чернівецького національного університету, кандидат юридичних наук, магістр практичної психології, медіатор, член комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_30 - начальника управління освіти міської ради, члена комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_31 - директора Чернівецького ліцею N08 імені Тараса Григоровича Шевченка міської ради, члена комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради;

ОСОБА_32 - заступника начальника, начальника відділу правового забезпечення питань земельних відносин та будівництва юридичного управління міської ради, члена комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради.

Надати свідкам можливість участі у судовому засідання в режимі відеоконференції.

4.Викликати у судове засідання експертів:

головного експерта сектору психологічних досліджень лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Державного науково-дослідницького експертно- криміналістичного центру МВС України Козлову А.Г.;

судового експерта відділу фототехнічних то портретних досліджень лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Державного науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України Волошину О.О.;

головного судового експерта відділу мистецтвознавчих, психологічних досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Київського НДЕКЦ МВС Йосипенко Анну Сергіївну;

судового експерта відділу мистецтвознавчих, психологічних досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Київського НДЕКЦ МВС Сучко Ангеліну Олегівну.

Надати експертам можливість участі у судовому засідання в режимі відеоконференції.

5.Заслухати думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в суді апеляційної інстанції, в тому числі в режимі відеоконференції його батька ОСОБА_1 поза межами приміщення суду з використанням останнім власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС «vkz.court.gov.ua», який зареєстрований в системі за наступними реквізитами: електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_3

6.Зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування за місцем проживання дитини, повторно надати висновок про доцільність визначення місця проживання дитини, з урахуванням наявних в матеріалах справи висновків психологів та експертів, а також висновків Верховного Суду, обов`язкових для органу опіки та піклування щодо складання такого висновку.

Щодо клопотання про долучення доказів.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 704/192/18.

Крім того, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Зазначене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17.

У своєму клопотанні заявник зазначав про те, що докази, які він просить долучити до матеріалів вказаної справи, не могли бути подані одночасно з позовом з об`єктивних причин, оскільки отримані після подання позову та підтверджують триваючі фактичні обставини.

Відповідно до частини 1-5 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до частини 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Вищенаведеними нормами закону передбачено строки подання письмових доказів до суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі відкрито 14 червня 2023 року за позовом ОСОБА_1 , та 20 лютого 2024 року ухвалою суду першої інстанції закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду по суті.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, з клопотаннями про долучення доказів представник позивача звертався 25 березня 2024 року.

Обставин неможливості подання зазначених письмових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього та доказів наявності таких об`єктивних причин, заявником у клопотанні не зазначено.

Також колегія суддів зазначає, що позивач не був позбавлений можливості отримати відповідні висновки спеціаліста та психолога до закриття підготовчого судового засідання.

Отже, підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні.

Щодо клопотання про виклик свідків.

Згідно з частиною 3 статті 91 ЦПК України заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 червня 2023 року відкрито провадження у справі та 20 лютого 2024 року ухвалою суду першої інстанції закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач не зазначив обставини неможливості подання вказаного клопотання в порядку, визначеному частиною 3 статті 91 ЦПК України, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого клопотання.

Щодо виклику експерта.

Враховуючи, що колегія суддів не вбачає підстав для долучення висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС №СЕ-19/111-23/56995-ПС від 11.01.2024 та висновку експерта Державного науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України від 29.08.2023 року №СЕ-19-23/41019-ПС до матеріалів справи, а тому відсутні підстави для виклику зазначених експертів.

Щодо заслуховування думки дитини.

Згідно зі статтею 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Вказані норми міжнародного договору кореспондуються з статті 171 СК України, згідно з якими дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 473/44/20, положення закону визначають необхідність врахування думки дитини при вирішені спорів з питань, які стосуються її життя, в першу чергу, батьками. Наведені положення закону не дають підстав для висновку, що думка дитини повинна бути вислухана тільки судом у залі судового засідання, оскільки сам факт розірвання шлюбу між батьками вже є психотравмуючим фактором для дитини. Присутність дитини під час суперечок батьків також не вливає сприятливо на її психоемоційний стан. Присутність у суді, у судовому засіданні не є комфортним для дітей. Тому, вирішуючи питання про необхідність заслуховування думки дитини саме судом у судовому засіданні, потрібно враховувати обставини кожної конкретної справи, особливості та вік дитини, а також те, чи була заслухана думка дитини органом опіки чи піклування, психологом, чи донесена думка дитини до суду у відповідних документах, та чи є потреба суду особисто заслухати дитину.

Крім цього, у постанові від 01.07.2020 у справі № 138/96/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому під час вирішення спору щодо виховання дитини, зважаючи на її вікову категорію, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини спілкуватися з батьками. Крім того, коли суд бажає вислухати думку дитини аби визначити її побажання щодо проживання з одним із батьків, та при цьому не травмувати психіку дитини та уникнути тиску на неї, суд доручає органам опіки та піклування провести невимушену бесіду з дитиною в домашніх або інших комфортних для неї умовах, та повідомити суд про результати цієї бесіди.

Виходячи з викладеного, враховуючи предмет спору, вік дитини, бесіду з останнім має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживання з одним із батьків, та при цьому не травмувати психіку дитини та уникнути тиску на неї, колегія суддів не вбачає потреби особисто заслухати дитину, а тому в задоволенні клопотання про за слухання думки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в суді апеляційної інстанції слід відмовити.

Щодо клопотання про повторне надання Святошинським районним в місті Києві державної адміністрації, як органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дитини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4 ст. 19 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці надано висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів враховує, що наданий висновок про визначення місця проживання дитини носить рекомендаційний характер і під час розгляду справи надається оцінка усім доказам в сукупності, в тому числі й висновку визначення місця проживання дитини. Крім того, апелянтом не обґрунтована необхідність повторного надання висновку про визначення місця проживання дитини, зокрема не зазначено в чому суперечить наданий висновок про визначення місця проживання дитини іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

З огляду на наведені положення, відсутні правові підстави для задоволення клопотання про повторне надання Святошинським районним в місті Києві державної адміністрації, як органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дитини.

Керуючись статтями 365, 367, 381 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про долучення доказів; про виклик у судове засідання свідків; про виклик у судове засідання експертів; заслухання думки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання Святошинську районну у м. Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування за місцем проживання дитини, повторно надати висновок про доцільність визначення місця проживання дитини - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Литвинюк

Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна