Справа № 348/1082/24
Провадження № 2/344/2828/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить :стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 28 706,08 грн.

08.07.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із сплатою боргу, про що долучено квитанцію. Разом з тим, просила зменшити розмір витрат за надання правничої допомоги, та повернути 50 % судового збору позивачу.

11.07.2024 представником позивача подано заяву про відмову від позову та закриття провадження по справі, враховуючи сплату боргу. Враховуючи наведене просить суд прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Просила проводити судове засідання без участі.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного :

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, суд вважає, що є всі достатні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0.0.1, від 05.07.2024 ОСОБА_3 здійснено переказ грошових коштів ТОВ «Прикарпатенерготрейд» на суму 28 706,08 грн., призначення платежу: за електроенергію по АДРЕСА_1 .

Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом наведеної норми при відмові позивача від позову на користь позивача присуджується стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача у разі, якщо він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі №461/4349/23 (провадження №61-1св24), тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про стягнення заборгованості задоволено відповідачем вже після звернення до суду з відповідним позовом та до ухвалення рішення суду і вирішення спору, а закриття провадження у справі у зв`язку із цим провадження у справі зумовлено фактом задоволення відповідачем заявлених вимог, відтак суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат представником позивача, суду надано : ордер про надання правничої допомоги адвокатом Мороз О.М. від 24.06.2024, договір про надання професійної правничої допомоги №2024/57 від 08.01.2024, платіжна інструкція від 09.07.2024, щодо сплату позивачем адвокату Мороз О.М. згідно вказаного вище договору 8 000 грн. витрат за надання правничої допомоги, акт приймання передачі послуг за вказаним договором від 09.07.2024 на 8 000 грн., які складаються, а саме : 5000 грн.- попереднього аналізу справи, складання позовної заяви, 1000 грн.- складання клопотань та інших заяв з процесуальних питань, участь адвоката в судових засіданнях 2 000 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Дослідивши подані представником позивача докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, складність справи, сплата заборгованості відповідачем фактично до початку розгляду справи по суті, заяву відповідача про зменшення судових витрат та відсутність зі сторони відповідача заперечень, відсутність участі представника позивача в судових засіданнях, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач фактично визнала позов, сплатила борг, суд дійшов висновку, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а 50 % стягнути з відповідача у користь позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову позивача від позову.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» витрати на правову допомогу в сумі 2 500 ( дві тисячі п`ятсот) гривень та витрати по оплаті судового збору в сумі 1 514 ( одну тисячі п`ятсот чотирнадцять ) гривень.

Головному управлінню державної казначейської служби України в Івано-Франківській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» 50% сплаченого судового збору, згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів №71749 від 03.05.2024, ПАТ «МТБ БАНК» в розмірі в сумі 1 514 ( одну тисячі п`ятсот чотирнадцять ) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач : Товариству з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд», , адреса : вул. Надрічна, 4 Б,м. Івано-Франківськ,

Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_2 .

Суддя Івано-Франківського міського суду Л.Р. Кіндратишин