Справа №705/1975/24
2/705/1492/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Непокульчицький В.С., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 04.08.2023 о 10.50 год. в м. Умань Черкаської області, керуючи автомобілем «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Незалежності, зі сторони вулиці Небесної Сотні в напрямку вулиці Гайдамацька, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, та в цей час на вулиці Незалежності по нерегульованому пішохідному переході у темпі спокійної ходи розпочав рух пішохід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , перетинаючи проїжджу частину прямолінійно в напрямку краю проїжджої частини. Подальшим рухом ОСОБА_2 , будучи неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміну, перед нерегульованим пішохідним переходом, не вжив заходів до зменшення швидкості транспортного засобу, не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_1 та продовжив свій рух, чим грубо порушив п.п.2.3 б), 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. В результаті зазначених дій, ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням уламків, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/594 від 24.11.2023 відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2024, який набрав законної сили 12.03.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено відповідне покарання. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а саме вимог п.п.2.3 б), 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанні наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. В результаті вказаної ДТП та отриманих травм позивач вимушений був тривалий час проходити лікування, він був прооперований та на даний час продовжує лікуватися. Придбання ліків, лікування та оперативне втручання проводилося за особисті кошти позивача, в результаті чого він поніс витрати в розмірі 26318,26 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та відповідно до полісу обов`язкового страхування № ЕР-213318585, ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю і здоров`ю становить 320000,00 грн., то відповідач вважає, що дана страхова компанія повинна відшкодувати йому понесені ним матеріальні збитки, пов`язані з лікування після отриманих трав в розмірі 26318,26 грн., та відповідно до чинного законодавства 5% моральної шкоди від витрат, пов`язаних з лікуванням, що становить 1315,01 грн., а також недоотриманих доходів за час непрацездатності за 76 робочих днів, що становить 27022,56 грн. Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 йому також було спричинено і моральну шкоду, яку він оцінює у 30000,00 грн., яку просить з нього стягнути. Також, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно витрати на правничу допомогу та судові витрати.

Ухвалою судді від 04.04.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

За вх. № 12374 від 10.05.2024 від представника ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» Пилипець А.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що витрати на лікування, згідно із розрахунком страхового відшкодування за полісами ЦВ від 29.04.2024 склали 31824,52 грн. Проте, надання даного розрахунку не свідчить про визнання позову ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», а лише надано суду для правильного та вірного визначення матеріальних збитків, у разі встановлення випадку, що стався, страховим. Інші витрати на лікування є такими, що не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку між настанням ДТП та спричиненням травм або дані витрати на лікування не відносяться до даної ДТП. Крім того, відповідач зазначає, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 40000 грн. не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що даний спір є спором незначної складності, а спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів. Сума правничої допомоги становить майже ціну позову до відповідача і такі витрати на правничу допомогу є не підтвердженими та неспівмірними, тому просить у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відмовити повністю.

Станом на 22.05.2024 від відповідача ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку щодо частково задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 04.08.2023 о 10.50 год. в м. Умань Черкаської області, керуючи автомобілем «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Незалежності, зі сторони вулиці Небесної Сотні в напрямку вулиці Гайдамацька, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, та в цей час на вулиці Незалежності по нерегульованому пішохідному переході у темпі спокійної ходи розпочав рух пішохід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , перетинаючи проїжджу частину прямолінійно в напрямку краю проїжджої частини. Подальшим рухом ОСОБА_2 , будучи неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміну, перед нерегульованим пішохідним переходом, не вжив заходів до зменшення швидкості транспортного засобу, не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_1 та продовжив свій рух, чим грубо порушив п.п.2.3 б), 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. В результаті зазначених дій, ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням уламків, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/594 від 24.11.2023 відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2024, який набрав законної сили 12.03.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено відповідне покарання. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а саме вимог п.п.2.3 б), 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанні наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, що підтверджується висновком експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ № 23-6206 від 15.12.2023.

В результаті вищезазначеної ДТП та отриманих травм позивач ОСОБА_1 проходив лікування стаціонарно та амбулаторно починаючи з 24.08.2023 по 17.11.2023. За отримані медичні послуги та придбання ліків оплачував позивач ОСОБА_1 особисто, що підтверджується наданими відповідними товарними чеками та квитанціями.

На момент ДТП, яка мала місце 04.08.2023 о 10.50 год. в м. Умань Черкаської області, в результаті чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Відповідно до полісу обов`язкового страхування № ЕР-213318585, ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю і здоров`ю становить 320000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тобто, володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП був відповідач ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом. Вина його у вчиненні ДТП із зазначеними наслідками підтверджується вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2024.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 1194 ЦК України також урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих доказів, позивач ОСОБА_1 в результаті отриманих у ДТП травм проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в КНП «Уманська ЦРЛ» Паланської сільської ради та КНП «Уманська міська центральна лікарня» в період з 24.08.2023 по 17.11.2023 та за отримання медичних послуг поніс матеріальні витрати, які позивач оцінює в загальному розмірі 26318,26 грн. Проте, суд вважає, що витрати на придбання рідкого мила на суму 50 грн. та миючі засоби і пакети для сміття на суму 254,80 грн. не підлягають до стягнення, оскільки вказані витрати не пов`язані з отриманим лікуванням. Тому, суд вважає, що до стягнення з відповідача ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», підлягають кошти, потрачені на лікування в розмірі 26013,46 грн., які підтвердженні доказами.

Також, до стягнення з відповідача ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» підлягає відшкодуванню моральаї шкода в розмірі 5% від витрат пов`язаних з лікуванням позивача, що становить 1300,67 грн. (26013,46 грн. х 5%).

Стосовно стягнення з відповідача ПАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не отриманих доходів (заробітної плати) позивачем у зв`язку з його тимчасовою втратою працездатності в період лікування, що становить 27565,73 грн., виходячи з того, що середньоденна заробітна плата в розмірі 355,56 грн. вирахувана за 76 робочих днів, судом встановлено, що в цій частині позовна вимога не підлягає до задоволення, адже доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на час ДТП та перебування на лікуванні був офіційно працевлаштований немає, тобто не надано довідки про його працевлаштування та довідки щодо розміру отримуваної ним заробітної плати. З позовної заяви неможливо встановити з чого позивачем було проведено розрахунки середньоденної заробітної плати та не отриманої ним заробітної плати.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 30000,00 грн., обґрунтовуючи це тим, що після отриманої травми він протягом 105 днів проходив курс стаціонарного та амбулаторного лікування. Після проведеного лікування в нього права нижня кінцівка стала коротшою за ліву кінцівку на 3 см, у зв`язку з чим в подальшому йому необхідне не одне оперативне втручання. Протягом чотирьох місяців позивач пересувався на милицях, у зв`язку з чим у нього змінився звичний перебіг життя. Він постійно відчуває фізичний біль, часто страждає безсонням, в нього виникає постійний страх перед автотранспортом. Все в сукупності йому приносить великі душевні страждання та переживання, йому необхідні значні зусилля для повернення до звичного способу життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Внаслідок вчинення неправомірних дій відповідача, а саме порушення ПДР, в результаті чого було здійснено наїзд на позивача, чим було завдано шкоду здоров`ю як фізичного так і психологічного характеру, яка полягає у зміні нормального життєвого циклу, що потягнуло за собою додаткові зусилля для організації життя, що змушувало позивача прилаштовуватися до ситуації, що склалася, налагоджувати спілкування з членами родини, відчувати душевні страждання.

З урахуванням наданих та оцінених доказів, обставин справи, характеру та глибини моральних страждань потерпілого, викликаних внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

Також, позивач просить стягнути на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 40000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано Договір про надання правничої допомоги №20 від 21.11.2023 та Квитанцію від 21.11.2023 на суму 40000 грн., при цьому не надано детального опису наданих послуг та їх вартості, лише зазначено, що вартість послуг є 40000 грн., що є фіксованою сумою та не змінюється від обсягу наданих послу та витраченого адвокатом часу.

Зважаючи на те, що відповідачем хоча і підтверджено розмір сплачених витрат на правову допомогу, проте суд, враховуючи клопотання представника відповідача про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи та приймає до уваги обставини справи, співмірність за надані юридичні послуги зі складністю справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, вважає за необхідне стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., які підлягають до стягнення з кожного з відповідачів в рівних частинах.

Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до переконання щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» вирішенню підлягає стягнення судового збору за звернення з даним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 15,22,23,979,1166,1167,1177,1187,1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 10 12, 13, 76-82, 89, 141,247, 259, 263-265, 274,279, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , страхове відшкодування за понесені матеріальні витрати в розмірі 26013 грн. 46 коп. та моральну шкоду в розмірі 1300 грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» () на користь держави судовий з бір за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» () та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , понесені витрати на правничу допомогу по 2500 грн. 00 коп. з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Гудзенко