Справа №443/659/24
Провадження №2/443/345/24
РІШЕННЯ

іменем України

04 липня 2024 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Корчівка в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Корчівка Жидачівського району Львівської області; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,42 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3119 від 24.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №230 від 14.04.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Зарічненській сільській раді за №907.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,42 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3119 від 24.04.1997 року. Згідно довідки Зарічненської сільської ради № 758 від 01.07.2008 року, ОСОБА_3 дійсно до дня смерті і на день смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Від ОСОБА_3 у Зарічанській сільській раді заповіту не посвідчувалося. Разом із ним до дня смерті постійно проживала його дружина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак юридично спадщину вона не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія РН №628579 від 27.12.2023 року. Також у склад спадщини входило право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,42 умовних кадастрових гектари, належне померлому її чоловікові ОСОБА_3 , згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3119 від 24.04.1997 року, що вона фактично успадкувала, але не оформила своїх спадкових прав. У визначений законом термін вона звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу № 430/2008 року, а 25.01.2024 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом відносно земельної частки (паю) розміром 1,39 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Зарічненської сільської ради Стрийського району Львівської області, належного померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 628579 від 27.12.2023 року.

Згодом вона вирішила юридично оформити спадщину після смерті матері відносно земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЛВ№ 3119, що її матір фактично успадкувала після смерті свого чоловіка, але юридично не оформила. 22.03.2024 року вона звернулася Жидачівську Державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, що належить чоловікові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Окрім того, нею самостійно виявила певні розбіжності у її свідоцтві про народження, де матір записана як ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть матір вказана ОСОБА_2 .

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 02.05.2024 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору Львівської області в особі завідувача в строк до 07 червня 2024 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії спадкової справи №430/2008, яка заводилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.06.2024 року завідувачем Жидачівської ДНК ОСОБА_5 надіслано оригінал спадкової справи №430/2008, яка заводилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 13.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити.

Представник відповідача - Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі їхнього представника, а також повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даної заяви.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про одруження виданого повторно серія НОМЕР_1 , 01.06.1950 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.9).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , 29.05.1977 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-7), остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 24.03.1980 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим Зарічненською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 23.09.1996 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,42 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3119 від 24.04.1997 року (а.с.17).

Згідно довідки Зарічненської сільської ради № 758 від 01.07.2008 року, ОСОБА_3 дійсно до дня смерті і на день смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Від ОСОБА_3 у Зарічанській сільській раді заповіту не посвідчувалося. Разом із ним до дня смерті постійно проживала його дружина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Вказане також підтверджується довідкою Журавненської селищної ради №319 від 11.04.2024 року (а.с.27).

Оскільки ОСОБА_3 заповіту не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що крім позивачки спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 була його дружина - ОСОБА_2 .

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Позивачка, спадщину за законом після смерті свого батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у жоден із передбачених законом способів не прийняла,що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №76543960 від 09.04.2024 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14, 28, 34).

Натомість ОСОБА_2 , спадщину за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично прийняла, оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично спадкових прав не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 від 05 січня 2008 року, виданим виконавчим комітетом Зарічненської сільської ради Стрийського району Львівської області (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія РН №628579 від 27.12.2023 року (а.с.16).

Також у склад спадщини входило право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,42 умовних кадастрових гектари, належне померлому її чоловікові ОСОБА_3 , згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3119 від 24.04.1997 року, що вона фактично успадкувала, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно довідки Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №379 від 20.09.203 року, ОСОБА_2 до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В Зарічненській сільській раді від померлої ОСОБА_2 заповіту не посвідчувалося (а.с. 7 матеріалів спадкової справи №430).

Оскільки на випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіту не залишала, а тому спадкування відбулося за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Допитана як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дала покази про те, що ОСОБА_2 являється її матір`ю. Однак у свідоцтві про її народження було допущено помилку у написанні її прізвища.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала покази про те, що являється дочкою позивачки. Її матір є дочкою ОСОБА_2 . Її дідусь ОСОБА_3 працював в колгоспі та мав земельний пай.

Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 була тільки позивачка, що підтверджується матеріалами спадкової справи №430, яка заводилися після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1 матеріалів спадкової справи №430), внаслідок чого нотаріусом було заведено спадкову справу №430.

При цьому, як вбачається із матеріалів спадкової справи №430 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталася тільки позивачка.

25.01.2024 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із земельної частки (паю) в майні ССП «Свіча» розміром 1,39 умовних кадастрових гектарів на території Зарічненської сільської ради, що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №628579 від 27.12.2023 року (а.с.16, а.с. 13 матеріалів спадкової справи №430).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 0,42 умовних кадастрових гектарів на території Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановою завідувача Жидачівської ДНК Львівської області Матусека В.В. №141/02-31 від 22.03.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Зарічненської сільської ради Стрийського району (Жидачівського району) Львівської області, що належить чоловікові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав і є спадковим майном (а.с.19).

Окрім того, позивачкою самостійно виявила певні розбіжності у її свідоцтві про народження, де матір записана як ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть матір вказана ОСОБА_2 .

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Встановлення факту родинних відносин необхідний позивачці для реалізації її спадкових прав.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідків достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Корчівка Жидачівського району Львівської області, а тому позов в цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_3 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3119, зареєстрованого 24.04.1997 року, реєстраційний номер 907, площа земельної ділянки - 0,42 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 14.04.1997 р. №230, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №847/15-24 від 29.02.2024 року (а.с.17).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_3 у відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території Зарічненської сільської ради Стрийського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Корчівка Жидачівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,42 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3119 від 24.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №230 від 14.04.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Зарічненській сільській раді за №907.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 липня 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка