Справа № 276/493/24
Провадження по справі №2/276/203/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з уточненим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини вона разом із братом ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) були зареєстровані у спадковому будинку. Таким чином, після смерті матері вони успадкували по частки у праві спільної часткової власності. Інші спадкоємці на її частку відсутні. На частку брата подали заяви до нотаріуса про прийняття спадщини його син, ОСОБА_2 та дружина, ОСОБА_3 . За час життя її мати не мала правовстановлюючих документів на будинок. Вона звернулася до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу для оформлення права на спадщину після смерті її матері, на що отримала відповідь, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що процедура оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач просить визнати за нею право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнюючий позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідачі до суду подали заяви, де просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують щодо задоволення позову.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , позивач є дочкою ОСОБА_4 .

Як слідує із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , позивач після одруження змінила своє прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. №17/02-16 від 29.01.2024року, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом щодо майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в 1/2 частці, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , так як не було подано оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутись з позовом до суду.

Згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №401 від 27.12.2023 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Відповідно до довідки Хорошівської селищної ради №56 від 27.10.2023 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить спадкодавцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно запису по господарської книги №6 за 1996-2000 роки.

Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76234836 від 15.03.2024 в спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 від 08.12.2023 року виданий на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно довідки ФОП ОСОБА_9 , ринкова вартість майна будинку станом на 26.02.2024 року може скласти 120 000 ( сто двадцять тисяч) гривень.

Як слідує із довідки Хорошівської селищної ради №54 від 27.10.2023 року, спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала за адресою : АДРЕСА_1 , разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали на день смерті, за шість місяців до смерті та 6 місяців після смерті: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 син та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка.

Згідно довідки Хорошівської селищної ради №55 від 27.10.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті мами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до шести місяців та робили дрібний ремонт спадкового будинку.

Як слідує із копії спадкової справи №101/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 заведеною приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Косинським С.О., ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки на час смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року), то судом при вирішенні частини даного спору, застосовуються його відповідні положення.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із ст.1220 ЦК України слідує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за життя належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно запису погосподарської книги №6 за 1996-2000 роки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 після смерті їх матері ОСОБА_4 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, відтак, прийняли спадщину.

З огляду на положення ст. 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, їхні частки є рівними, тобто по 1/2, кожна з часток.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на 1/2 частку вказаного житлового будинку буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця, та не порушує права інших спадкоємців, які визнали позовні вимоги у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216-1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.525, 527, 529, 530, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на спадщину за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя А.М.Збаражський