Провадження № 2/643/1188/24
05.07.2024 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судових засідань Ісоєва К.М., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Макарійчук А.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав
Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (позивач) просить позбавити ОСОБА_3 (відповідач) батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дитина).
Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги
З 10.01.2012 по 23.12.2015 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась Дитина. З часу припинення шлюбних відносин відповідач не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться життям дочки, не бажає спілкуватись з нею, не бере участі в її вихованні та утриманні. Весь цей час дитина знаходиться на повному утриманні позивача.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 та 21.06.2024 викликано представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання, визнавши його явку обов`язковою.

Стислий виклад позиції учасників справи в ході судового провадження

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позов.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про їх дату, час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.

Оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є її матір`ю (а.с. 14).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2015 шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с. 16-17).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.12.2015 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання Дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18).

Позивач та ОСОБА_5 18.11.2023 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 19).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 14.12.2023 у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, складеним старшим державним виконавцем Кривоноженковою У.Р., заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.12.2023 складає 223451,63 грн. Заборгованість виникла за період з жовтня 2015 року по листопад 2023 року (а.с. 22-24).

З відповіді КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради від 19.12.2023 вбачається, що Дитина перебуває під наглядом фахівців вказаної лікарні. Дитиною опікується мати. На прийом до лікаря дитина приходить у супроводі матері. Поради лікаря щодо догляду, профілактичних оглядів, вакцинації та лікуванню дитини мати виконує в повному обсязі. Батько дитини на прийом не приходив, станом здоров`я дочки не цікавився (а.с. 25).

Відповідно до довідки № 01-17/292 від 19.12.2023, виданої директором КП «Харківський ліцей № 87 Харківської міської ради», Дитина навчається у 6-А класі даного ліцею з 2019 року. Мати підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться шкільним життям та успіхами дочки. Здійсню контроль за навчанням та вихованням Дитини. Батько зв`язок зі школою не підтримує, за період навчання дочки особисто або засобами телефонного зв`язку до класного керівника та адміністрації закладу не звертався, батьківські збори не відвідував (а.с 26).

Згідно з довідкою, наданою головою ЖК Олексіївський 1, позивач разом з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкають у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить чоловіку позивача ОСОБА_5 (а.с. 20).

Відповідно до висновку № 179 від 26.04.2024, підготовленого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, вказаний Департамент, який дії від імені органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно Дитини (а.с. 62-63).

ОСОБА_6 , допитана за її згодою в якості свідка, показала, що є матір`ю позивача. Позивач переїхала з Дитиною від відповідача в 2015 році через неадекватну поведінку останнього. 09.05.2016 відповідач разом із другом приїхав на день народження Дитини та почав вживати наркотики, у зв`язку з чим його попросили залишити вказаний захід. Після цього він приїхав через рік та здійснив прогулянку з Дитиною. Аліменти відповідач не сплачує. За час війни відповідач один раз прийшов до свідка на роботу та попросив про допомогу. Наскільки свідку відомо, після 2019 року відповідач Дитиною не цікавився, на дні народження не приходив. Зі слів Дитини свідок знає, що відповідач з нею не спілкується.

ОСОБА_5 , допитаний за його згодою в якості свідка, показав, що є чоловіком позивача. Відповідач двічі приходив на день народження Дитини - приблизно в 2018 та 2019 роках. За весь час відповідач не більше 3 разів брав Дитину на спільну прогулянку. Позивач неодноразово телефонувала відповідачу та просила його спілкуватись і гуляти з Дитиною, проте відповідач посилався на відсутність коштів. Позивач пропонувала надати відповідачу власні кошти, проте останній відмовлявся від спілкування з Дитиною. Протягом останніх 2 років позивач та свідок звертались до органів поліції, щоб знайти відповідача. Поліція встановила місце знаходження відповідача, і вони поїхали до нього. Коли вони приїхали до відповідача, останній перебував біля кафе на районі в стані алкогольного сп`яніння. Дитина, побачивши стан відповідача, не захотіла з ним спілкуватись. Востаннє відповідач цікавився Дитиною до 2020 року. Після 2020 року відповідач Дитині не телефонував та до неї не приходив.

Дитина в судовому засіданні пояснила, що знає про те, шо її біологічним батьком є ОСОБА_3 , прізвище вона не пам`ятає. Востаннє вона бачила відповідача в серпні 2023 роки - вони з мамою шукали відповідача, оскільки мати його хотіла повідомити про намір позбавити батьківських прав. Під час зустрічі відповідач перебував в неадекватному стані, нецензурно висловлювався та поводив себе зухвало, від нього відчувався сильний запах перегару. До цього відповідач інколи приходив на її дні народження, проте нічого їй не купував. Вона з відповідачем спілкувалась в середньому 1-2 рази на рік. В 2022 році вона з відповідачем спілкувалась по відео зв`язку - ініціатором спілкування була вона. Вона просила відповідача приходити на її дні народження, і він інколи приходив, інколи ні. За весь час відповідач був ініціатором спілкування 2-3 рази. За весь час, який вона себе пам`ятає, тобто з 5-6 років, вона спілкувалась з відповідачем особисто та по телефону приблизно 5-6 раз, при цьому за ініціативою відповідача це було двічі. Вона вважає своїм батьком ОСОБА_5 та просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він не виявляє інтересу до неї та її життя.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 243/13192/19 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як убачається з висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 303/3102/19, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25 січня 1996 року, дата набрання чинності для України - 01 квітня 2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

З досліджених доказів судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не виявляє необхідного інтересу до Дитини та її життя, не спілкується з Дитиною, не піклується про її розвиток та навчання, не сплачує аліменти на її утримання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку і розглядаючи справу в заочному порядку на підставі наданих позивачем доказів та стандарту доказування більшої переконливості, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо нехтував своїми обов`язками щодо виховання своєї Дитини та ухилявся від вказаних обов`язків, у зв`язку з чим наявні передбачені законодавством України підстави для позбавлення його батьківських прав та задоволення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в розмір 1073,60 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) понесені останньої витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення складено 11.07.2024.

Суддя Д.А. Крівцов