У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2024 року місто Київ

справа № 824/123/22

провадження №22-з/824/975/2024

Київський апеляційний суд у складі головуючого - судді судової палати з розгляду цивільних справ Шкоріної О.І., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 серпня 2022 року у справі № 246/2021 за позовом Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення заборгованості за поставлений товар,

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2024 року АТ "НАЕК "Енергоатом" звернулась до суду з заявою про відстрочення виконання рішення МКАС при ТПП України від 26 серпня 2022 року у справі №246/2021 за позовом Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) до ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення заборгованості за поставлений товар.

В обґрунтування заяви зазначає, що постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Савчука К. П. від 18.09.2023 за заявою уповноваженого представника компанії Inkla відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Київського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року №824/123/22 (далі - Виконавчий лист) про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь компанії Іпкіа 301 325,00 євро заборгованості за поставлену продукцію за договором та 8 722,18 доларів США відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Виконавчий лист видано Київським апеляційним судом про примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26.08.2022 у справі №246/2021, яким вирішено стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь компанії Inkla грошові кошти: 301 325,00 євро заборгованості за поставлену продукцію за договором (контрактом) від 30.04.2020 №16414/53-124-01-20-12089 (далі - Договір), а також 8 722,18 доларів США на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.04.2024 у справі №824/123/22 замінено сторону у виконавчому провадженні НОМЕР_1, а саме, боржника державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», , адреса м. Київ, вул. Назарівська, 3, в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція», , адреса м. Нетішин, вул. Енергетиків 20, на його правонаступника - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», код за , адреса: м. Київ, вул. Назарівська, 3, в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція», , адреса м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20.

АТ «НАЕК «Енергоатом» наразі перебуває у вкрай важкому фінансовому становищі, в якому він опинився в умовах законодавчих змін, що відбулися в енергетичному ринку країни, а також в результаті окупації військовими формуваннями російської федерації частини виробничих потужностей АТ «НАЕК «Енергоатом» в ході військової агресії російської федерації проти України.

Товариство утворене з метою провадження господарської діяльності для задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в електричній енергії; забезпечення ефективної, безпечної експлуатації атомних електростанцій, безпеки під час будівництва, експлуатації та зняття з експлуатації ядерних установок.

Враховуючи вид основної господарської діяльності, відповідач є оператором чотирьох діючих атомних електростанцій України, на яких експлуатується 15 атомних енергоблоків (13 енергоблоків типу ВВЕР-1000 і два - ВВЕР-440) загальною встановленою потужністю 13 835 МВт, 2 гідроагрегати Олександрівської ГЕС (25 МВт), 3 гідроагрегати Ташлицької ГАЕС (453 МВт) (гідроагрегат №3 у 2022 році було приєднано до енергосистеми), та входить до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83, і є суб`єктом господарювання, на якого як на експлуатуючу організацію (оператора) поширюється дія Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку».

Відповідач фактично забезпечує покриття основного фінансового навантаження, необхідного для реалізації загальносуспільного інтересу, та зазнає надзвичайно великих фінансових витрат у межах його виконання, за відсутності джерела та механізму компенсації за виконання таких спеціальних обов`язків.

Внаслідок цього виник довгостроковий дефіцит платіжного балансу, який негативно вплинув на можливість виконувати зобов`язання по сплаті платежів, у тому числі по сплаті таких першочергових платежів як податки, збори та інші платежі до державного бюджету, постачання ядерного палива тощо. Фінансовий стан АТ «НАЕК «Енергоатом» ускладнився зараз ще більше через зменшення грошових надходжень за відпущену на ринок електроенергію у зв`язку з початком військової агресії збройних сил російської федерації проти України і введенням в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, який триває з 24.02.2022 по теперішній час, а також триваючою окупацією військовими формуваннями російської федерації значної частини виробничих потужностей, а саме Запорізької АЕС у м.Енергодар Запорізької області.

В заяві також посилається на те, що дохід АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на 99% складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її відокремленими підрозділами - атомними електростанціями.

Проте, у зв`язку із воєнною агресією рф проти України, підприємство працює в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях, а деякі виробничі потужності втрачено та АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу, не отримуючи від діяльності відокремлених підрозділів жодного доходу. Саме військова агресія рф негативно вплинули на фінансовий стан боржника у виконавчому провадженні та впливають на спроможність товариства здійснити розрахунки із стягувачем.

Тому заявник вважає, що наразі наявна вкрай нагальна потреба у прийнятті рішення про відстрочення виконання рішення суду, за яким стягується заборгованість та надання можливості продовження забезпечення господарської діяльності стратегічного державного енергогенеруючого підприємства АТ «НАЕК «Енергоатом» в наявних умовах воєнної агресії рф.

Просить відстрочити АТ «НАЕК «Енергоатом» виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26.08.2022 у справі №246/2021 про стягнення на користь компанії Inkla Trading & Engineering GmbH 301 325,00 євро заборгованості за продукцію за договором від 30.04.2020 №16414/53-12401-20-12089 та 8 722,18 доларів США відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору тривалістю 1 календарний рік з моменту прийняття рішення по цій заяві.

Представник боржника АТ "НАЕК "Енергоатом" в судове засідання не з`явився, будучи в установленому законом порядку повідомленим про день та час розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник Inkla Trading & Engineering GmbH - адвокат Задорожний О.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі. Заперечував проти відстрочення виконання рішення МКАС, просив провадження у справі закрити, посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Київський апеляційний суд лише надав згоду на виконання арбітражного рішення, а не вирішував спір по суті, а відтак не може розглядати питання щодо відстрочки його виконання.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання адвоката Задорожного О.В. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у складі судді: Шкоріної О. І., заяву ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про скасування рішення МКАС при ТПП України від 26 серпня 2022 року у справі № 246/2021 за позовом Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості за поставлений товар залишено без задоволення.

Заяву Інкла Трейдинг енд Інжиніринг ГмбХ (Inkla Trading & Engineering GmbH) про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 серпня 2022 року у справі №246/2021 задоволено.

Надано дозвіл на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 серпня 2022 року у справі №246/2021 за позовом Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення 301 325 євро заборгованості за поставлену продукцію та 8 722,18 доларів США на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 серпня 2022 року у справі №246/2021 наступного змісту:

«Стягнути з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) на користь Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) 301 325 євро заборгованості за поставлену продукцію та 8 722,18 доларів США на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору».

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) на користь Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) судовий збір за подання заяви в розмірі 1240,50 грн.

Постановою Верховного Суду від 26 липня 2023 року апеляційну скаргу ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія " Енергоатом" залишено без задоволення, ухвалу Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року залишено без змін.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. від 18 вересня 2023 року відкрито виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 824/123/2022 від 28 серпня 2023 року, виданого Київським апеляційним судом про стягнення з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Україна) на користь Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) 301 325 євро заборгованості за поставлену продукцію та 8 722,18 доларів США на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року замінено сторону у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а саме боржника ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", на його правонаступника - АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція".

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Однак положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

В пункті 4 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008 зазначено, що третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п`ятою статті 55 Конституції України.

Відповідно до Закону третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (ст. 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов`язковими лише для сторін спорів. Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами третейського розгляду та є завданням компетентних судів і державної виконавчої служби (ст. 57 Закону, ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦПК України справи про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:

1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу;

2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Питання визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу регулюються розділом VIII Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», главою 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу», Конвенцією ООН про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 рік), Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж (1961 рік), які ратифіковані Україною та є обов`язковими до виконання на її території.

Згідно зі ст. 3 Конвенції ООН про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень кожна Договірна держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові та приводить їх до виконання у відповідності з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання та приведення до виконання цих рішень.

ідповідно до ч.1 ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість виконання якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Частина 1 ст. 479 ЦПК України встановлює, що за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

На підставі ухвали суду про задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу видається виконавчий лист, який вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше наступного дня з дня його видання в порядку, встановленому Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих документів (ч.10 ст. 479 ЦПК України).

Надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими ст. 482 ЦПК України.

Суд, розглядаючи заяву про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, не може змінювати рішення міжнародного комерційного арбітражу, оскільки в ст.5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" встановлено, що з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Відповідно до Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" такими випадками є звернення до компетентного суду: за вирішенням заяви про відсутність у третейського суду компетенції на розгляд спору (ч. 3 ст. 16); із клопотанням про визнання та виконання арбітражного рішення на території України (ст. 35); із клопотанням про скасування арбітражного рішення, постановленого в Україні (ст.34); із проханням про вжиття забезпечувальних заходів в підтримку арбітражного розгляду (ст. 9); із проханням про сприяння в отриманні доказів (ст. 27); виконання судом арбітражної угоди у випадку звернення однієї зі сторін у державний суд по суті спору (ст. 8).

Зі змісту норм, розміщених в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу», вбачається, що законодавець імперативно врегульовує повноваження суду під час розгляду заяв про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Так, суд за клопотанням однієї із сторін витребує докази у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.2 ст. 477 ЦПК України); може за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову (ч.3 ст. 477 ЦПК України); може за заявою будь-якої із сторін і за наявності поважних причин відкласти розгляд заяви (ч.6 ст. 477 ЦПК України); може зупинити провадження у справі, якщо в провадженні компетентного суду є заява про скасування цього рішення (ч.7 ст. 477, ч.2 ст. 482 ЦПК України); якщо рішення міжнародного комерційного арбітражу вже виконувалося раніше, визначає, в якій частині або з якого часу воно підлягає виконанню (ч.3 ст. 479 ЦПК України); якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу передбачена сплата відсотків та (або) пеня, які нараховуються відповідно до умов, вказаних в рішенні міжнародного арбітражу, вказує в своїй ухвалі про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення про нарахування таких відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення з урахуванням чинного законодавства, що регулює таке нарахування (ч.4 ст. 479 ЦПК України); якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали (ч.6 ст 479 ЦПК України); може спільно розглядати в одному провадженні заяви про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, і заяви про його скасування (ч.3 ст. 482 ЦПК України).

Разом з тим, ані норми закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ані положення Глави 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу» не передбачають повноваження суду, який розглядає заяву про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, вирішувати питання щодо відстрочення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, яка розміщена в Розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Тотожна за змістом норма передбачена в ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", яка встановлює, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Разом з тим, Київський апеляційний суд, який розглядав справу №824/123/22 за заявою Інкла Трейдинг енд Інжиніринг ГмбХ (Inkla Trading & Engineering GmbH) про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 серпня 2022 року у справі №246/2021, не є судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, оскільки ним, враховуючи предметну та територіальну юрисдикцію, були реалізовані лише контрольні повноваження, сутність яких зводиться до перевірки дотримання встановленої процедури розгляду справи міжнародним комерційним арбітражем, без вирішення наявного між сторонами спору по суті. Відповідно, до його повноважень не віднесено вирішення питання щодо надання відстрочки виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 серпня 2022 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза "установленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті "судом, установленим законом", суд вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.

Виходячи з того, що відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, ч.1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" питання про відстрочення виконання вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, а національні суди лише наділені повноваженнями визнавати та надавати згоду на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, не вирішуючи спір по суті, заяви про відстрочення виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказані правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 8 квітня 2021 року у справі №824/53/19 (провадження № 61-15433ав20).

Відповідно до ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідно до норм ЦПК України суд, який розглядає справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, не є судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, й відповідно не наділений повноваженнями вирішувати питання про відстрочення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу, а тому провадження у справі за поданими заявами про відстрочення виконання судового рішення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.259, 260, 261, 435, 479 ЦПК України, Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж", суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за заявою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 серпня 2022 року у справі № 246/2021 за позовом Inkla Trading & Engineering GmbH (Австрійська Республіка) до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення заборгованості за поставлений товар, закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала складена 15 липня 2024 року.

Головуючий суддя: О.І. Шкоріна