Справа № 676/844/23
Провадження № 2/674/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е.,

за участю секретаря Проценко Л.В.

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дунаївці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 в інтересах, якої діє адвокат Петрунькова Т.Ф., звернулася до суду з позовом, в якому,з урахуванням заяви про зміни предмету спору,просить: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право власності на житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що 04 вересня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. За час проживання у шлюбі подружжя набули спільне майно- житловий будинок належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . За період спільного проживання будинок було підключено до газопостачання, встановлено систему опалення, здійснено капітальний ремонт будинку. Після розірвання шлюбу позивачка переїхала проживати у м.Хмельницький, де винаймає квартиру, відповідач залишився проживати у спільному будинку зі всім спільно нажитим майном.Оскільки вказане майно було придбане під час шлюбу, воно є спільною сумісною власністю подружжя, а частки кожного з подружжя є рівними. Відповідач відмовляється добровільно поділити спільно нажите майно, тому позивачка вимушена звертатися з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року по справі призначено судову оціночну експертизу.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 травня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

19 квітня 2023 року від представника відповідача адвоката Наталюка Н.М. на адресу суду надійшов відзив, згідно якого відповідач позов не визнає, заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, вказавши, що сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 20025 року, а 23 серпня 2022 року шлюб розірвано. За період спільного проживанням було придбане нерухоме майно житловий будинок належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку постійно проживали та робили ремонти, а саме: в будинку було відведено газопостачання, встановлено систему опалення, здійснено капітальний ремонт всього будинку. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у будинку із старшим сином, а позивачка переїхала у м.Хмельницький з молодшим сином. Відповідач іншого житла не має окрім спірного будинку, який був придбаний повністю за його кошти, оскільки відповідач з 2002 року по 2018 рік був постійно на заробітках та заробляв для сім`ї великі кошти. Позивачка вказує, що ціна позову становить 406000 грн., включаючи вартість житлового будинку зі здійсненими поліпшенням, однак вона не вказує про пожежу, яка сталась з її вині і повністю згоріло половину будинку, меблі, побутова техніка. Після пожежі позивачка покинула будинок і переїхала проживати у м.Хмельницький. Позивачка вказує, що нею понесенні судові витрати 15000 грн. за надання правової допомоги, однак належними та допустими доказами не підтверджується понесення таких витрат. Просить також стягнути на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що ринкова вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». За відсутністю погодження сторонами дійсної вартості спірного майна, вона має бути визначена за результатами судової оціночно-будівельної експертизи призначеної судом в порядку ч.1 ст.103 ЦПК України. Відповідач вказує, що придбав майно за власні кошти, зазначене твердження є неправдивим і не може бути підтверджене жодним належним та допустим доказом. Відповідачем не надано належного доказу акта про пожежу, складеного працівниками управління ДСНС України, висновку експерта тощо. Щодо витрат, які позивачка понесла, або планує понести в зв`язку з розглядом справи, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (стаття 137 Цивільного процесуального Л України); 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (стаття 139 Цивільного процесуального кодексу України); 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням забезпеченням доказів (стаття 140 Цивільного процесуального кодексу України); 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних-дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого cуд залишає таку заяву без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК). Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Представник позивачки адвокат Петрунькова Т.Ф. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідача заперечує.

Представник відповідача адвокат Наталюк Н.М. в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, з підстав викладених у відзиві. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивача заперечує.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та встановивши відповідні до них правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 04 вересня 2005 року по по 23 серпня 2022 року перебували у шлюбі, який рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2022 року було розірвано, що підтверджується копією рішення суду.

29 вересня 2006 року під час перебування у шлюбі згідно договору купівлі -продажу будинку ОСОБА_4 придбав житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 набув, що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку.

За висновком судової оціночної експертизи від 27.10.2023 №26/23 ринкова вартість будинку, площею 78,4 кв.м. та господарських споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на час проведення експертизи становить -291 232 грн., без ПДВ.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України, а відповідно до п. 24 та п. 25 Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Вирішуючи спір між колишнім подружжям про поділ майна, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок з господарськими будявлями; 2) з`ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також, і частиною 1 ст. 70 СК України також передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

В матеріалах справи відсутні докази про домовленість між сторонами про порядок поділу майна.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Так, відповідачем ОСОБА_4 під час шлюбу набуто у власність житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому він є спільним майномз ОСОБА_3 та та підлягає поділу між ними в рівних частинах, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на будинок не спростована.

Щодо позовної вимоги про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя суд враховую наступне.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц слідує, що «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна».

Враховуючи, що у цій справі метою заявлених ОСОБА_3 позовних вимог є поділ спільно нажитого майна, визнання спірного майна об`єктами спільного сумісного майна є неефективним, а тому у задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Статтею 133 ЦПК Українипередбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на залучення експертів, професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та оплачено проведення судової оціночної експертизи в розмірі 5257,66 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково на 50%, то з відповідача на користь позивачки, пропорційно задоволеним вимогам, підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., а також витрати на проведення експертизи 2628 грн. 78 коп.

Крім того, як позивачкою так і відповідачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховуються:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Представником позивачки належними доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12080 гривень (за винятком підготовки позовної заяви, яка підписана та подана позивачкою), які були реальними та необхідними, вказані витрати не суперечать складності справи та часу, витраченого на надання послуг, доказів зворотнього представником відповідача не надано. Отже, згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, суд доходить висновку про покладення на відповідача обов`язку компенсуватипозивачці витрати на правничу допомогу в розмірі 6040 грн, що є пропорційним до суми задоволених позовних вимог.

Також, представником відповідача належними доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень, що не спростовано представником позивачки, отже згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, суд доходить висновку про покладення на позивачку обов`язку компенсувативідповідачу витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що є пропорційним до суми задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 536 грн. 80 коп. судового збору, 2628 грн. 78 коп. судових витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, 6040 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн..

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Повний текст рішення складено 12 липня 2024 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова