Справа № 477/1430/23
Провадження № 2/477/14/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2024 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в заочному порядкуза правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки,
16 червня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,2067 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В свою чергу, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 йому відмовлено, з огляду на відсутність правовстановлюючого документа виданого на ім`я спадкодавця.
Оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку не зберігся.
Відповідач ОСОБА_2 у спірному земельному житловому будинку ніколи не проживала, її фактичне місцезнаходження не відоме.
Посилаючись на положення статті 120 ЗК України вважає, що разом з будинком до нього перейшло право власності на частину земельної ділянки, на якій він розташований.
Нині захист його прав можливий лише шляхом визнання за ними права власності на частину спірної земельної ділянки.
Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 20 червня 2023 року.
На підставі ухвали суду від 10 червня 2024 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами загального позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , свідоцтво про смерть повторно видане 16 травня 2023 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії НОМЕР_1 (а.ч. 6).
З огляду на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 липня 2008 року за ОСОБА_4 визнано право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарчих будівель та споруд та частину земельної ділянки площею 0,2067 га розташованої за вказаною адресою. Інша частина житлового будинку та земельної ділянки залишена у власності ОСОБА_3 (а.с. 12).
Водночас, ОСОБА_4 за життя зареєструвала лише право власності на частину житлового будинку, отримавши витяг про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 24 грудня 2008 року № 21391191 (а.с. 77).
Належність ОСОБА_4 частини житлового будинку також підтверджується технічним паспортом, в титульній сторінці якого вона вказана його власницею (а.с. 21-24).
На підставі рішення Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05 травня 1996 року № 3 змінено нумерацію житлового будинку по АДРЕСА_1 з №32 на № 30 (а.с. 20).
Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного нерухомого майна.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 11 січня 2021 року № 21 разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а с. 19).
Водночас у видачі свідоцтва про право власності на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території с. Лупареве Лиманівської сільської ради позивачу відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, виданого на ім`я спадкодавця, про що видано 22 березня 2023 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 106).
Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 1 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Згідно з частиною 4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15, 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16 та 12 жовтня 2016 року в справі № 6-2225цс16, постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року справа № 303/1734/15-ц, 25 лютого 2019 року, справа № 199/2099/17.
Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що з набуттям ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до нього, як до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок, переходить це право у розмірі частки права власності на ці об`єкти, а саме за позивачем підлягає визнанню право власності на частину земельної ділянки розміром 0,2067 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_4 , право власності на (одну другу) частину земельної ділянки, загальною площею 0,2067 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя В.В.Полішко