УХВАЛА

10 липня 2024 року

м. Київ

справа № 712/6780/23

провадження № 61-9110ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно (квартиру),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 травня 2024 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на такі обставини.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 392 ЦПК України повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Касаційна скарга не містить інформації про наявність чи відсутність зареєстрованого електронного кабінету.

Відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з абзацами 2 та 3 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

За змістом частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Згідно з частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Касаційна скарга не містить вичерпних посилань на підстави касаційного оскарження. цитування заявником частини другої статті 389 ЦПК України та частини третьої статті 411 ПЦК України не є належним виконанням вимог процесуального закону щодо зазначення підстав касаційного оскарження та їх належного нормативно-правового обґрунтування.

Суд наголошує на тому, що незважаючи на можливість витлумачення зі змісту касаційної скарги підстав касаційного оскарження внаслідок неточності формулювання існує ризик розбіжності тлумачення судом змісту касаційної скарги з підставами касаційного оскарження, покладеними заявником в основу касаційної скарги.

Таким чином, для усунення вищевказаних недоліків заявник має надати суду виправлену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підстави касаційного оскарження та їх нормативно-правове регулювання з врахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, скарга подана поза межами строку на касаційне оскарження.

В касаційній скарзі заявник порушує питання про те, що копію оскаржуваної постанови отримала 19 травня 2024 року, а тому вважає строк на касаційне оскарження непропущеним.

Відповідно до приписів статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст оскаржуваної постанови складений 09 травня 2024 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 10 червня 2024 року (понеділок). Касаційна скарга надіслана 17 червня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Заявник не надала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням підстав касаційного оскарження, обґрунтованих належними та допустимими доказами, а суд в силу вимог статті 13 ЦПК України неуповноважений на вирішення такого роду процесуального питання з власної ініціативи.

Суд наголошує на тому, що в зв`язку з особливостями касаційного провадження справа надходить до суду виключно після відкриття касаційного провадження, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості на підставі доказів в матеріалах справи встановити обставини, необхідні при вирішенні питання щодо дотримання заявником строку на касаційне оскарження.

Для усунення зазначеного недоліку заявнику необхідно надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 травня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційних скарг застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко