ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2662/24 Провадження № 2-о/636/69/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Селевко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту спільного проживання як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження (в подальшому уточненою) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 30 жовтня 2018 року по день його смерті.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 30.10.2018, але після розірвання шлюбу до смерті ОСОБА_2 вони продовжували проживати разом як дружина та чоловік і надалі шлюб не реєстрували. Вони разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, підтримували добрі дружні стосунки, допомагали та піклувалися один про одного. Для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка, їй необхідно встановити даний факт, який підтверджується адресою її реєстрації та поясненнями свідків, що проживали поряд з ними.

Заявник у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання заявлених вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Представник ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області подав заяву про розгляд справи без участі представника на підставі норм чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє повне підтвердження, з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження чого надано Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно наданого Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано 30.10.2018.

Згідно наданої довідки старшого будинку № 3 ОСББ «Роза-3» від 10.12.2021, на день смерті ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та помер у 2020 році і разом з ним проживала ОСОБА_1 - дружина.

З урахуванням наданих доказів, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом з померлим колишнім чоловіком ОСОБА_2 після розірвання шлюбу у 2018 році по день його смерті у листопаді 2020 року однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, займалися благоустроїм квартири, роботи поточний ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

В силу ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог ч. 4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20 (провадження № 61-7340св22) зроблено висновок, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. […] Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенню. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала з померлим ОСОБА_2 з 2018 року після розірвання шлюбу, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами.

З урахуванням наданих доказів, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом з померлим колишнім чоловіком ОСОБА_2 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог ОСОБА_1 .

Підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення даного факту стала необхідність в оформленні соціальної допомоги та вирішення питання із розміром пенсії, а також інших соціальних питань.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1-5, 7, 10-13, 76-81, 83, 235, 258-261, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 30 жовтня 2018 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в загальному апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -