Справа №504/1314/22
Провадження №2/504/476/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - ОСОБА_3 , про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення самовільної забудови, скасувати реєстрацію на частку житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який уточнив у квітні 2023 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В., яким в остаточній редакції позову просив суд скасувати державну реєстрацію права власності на одну другу частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно.

У мотивування позовних вимог заявник вказує, що 29.09.2009 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області було затверджено мирову угоду за змістом якої ОСОБА_1 , ОСОБА_3 присуджено по одній другій частці житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами закінченого будівництвом, але не зданого до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 .

20.06.2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 17.02.2011 року № 29, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на одну другу частину у будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: літ «А» -житловий будинок, літ. «Б» - гараж, літ. «Впд» - погріб, літ. «Г» - комора, літ. «Д» - душ, літ. «М» - сарай, №1-8 огорожа, І- цистерна, ІІ брукування.

Як вказує позивач, за технічним паспортом домоволодіння, який виготовлений за станом на 29.09.2009 року, загальна площа будинку складала 80,6 кв.м, житлова площа- 53,9 кв.м.

У 2019 році він збудував сарай.

Для введення сараю до експлуатації позивач звернувся до органів ДАБК та отримав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації серії ОД № 66.

В січні 2020 року він вирішив зареєструвати своє право власності на новозбудований сарай, але йому було відмовлено, оскільки в державному реєстрі речових прав відкрито розділ № 27 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де вказано, що загальна площа складає 80,6 кв.м., житлова площа складає 53,9 кв.м., та складається з літ. «А» - житловий будинок, літ. «Е», «З», «Л» - сараї, літ. «Ж» - літня кухня, літ. «И» - вбиральня, літ. «К «навіс», « 1-8 огорожа, а відповідно до поданого позивачем технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Регіональний центр юридичної допомоги» 05.11.2010 року, зазначено, що загальна площа будинку становить 91,3 кв.м., житлова площа становить 53,9 кв.м., а також відмінні характеристика будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач вказує, що вказане позбавляє його можливості вчинити дії спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на заявлений ним сарай.

Позивач вказує, що йому стало відомо про те, що 08.10.2019 року відповідачка отримала у власність на підставі договору дарування одну другу частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Позивач вважає, що реєстрація за відповідачкою права власності, та її самовільна забудова, перешкоджає позивачу зареєструвати свою будівлю.

Позивач вказує, що на його думку, що технічний паспорт, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 підроблений, про що він написав заяву до відділку поліції.

Представник ОСОБА_2 адвокат Юшинська І.Є. подала відзив на позов, яким повністю не погодилась з доводами позову за наступних підстав:

Так, адвокат вказує, що ОСОБА_2 є власником однієї другої частки у будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 08.10.2019 року, укладеного між нею та ОСОБА_3 , який зареєстрований у реєстрі за № 2222 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В.

Предметом цього договору є одна друга частина житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А», загальною площею 80,6 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., та господарчих будівель і споруд літ. «Е», «З», «Л» - сараї, літ. «Ж» - літня кухня, літ. «И» - вбиральня, літ. «К «навіс», « 1-8 огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1040 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0803.

Адвокат Юшинська І.Є. вважала, що ОСОБА_2 набула право власності у передбачений законом спосіб, попередній власник набутою нею частки - ОСОБА_3 зареєструвала своє право спільної часткової власності у встановленому законом порядку.

Тому вона вважає, що позивач не навів жодної правової підстави для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 , а також не навів достатніх доказів на обгрунтування своїх доводів про неможливість за реєструвати своє право власності.

ОСОБА_3 подала заяву, якою просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Приватний нотаріус Мазаратій І.В. подала заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.08.2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.06.2024 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

Сторони подали заяви про розгляд справи у свою відсутність (через тривале знеструмлення суду).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.09.2010 року визнано мирову угоду укладеного між сторонами та закрито провадження у справі № 2-1523/2010.

За умовами мирової угоди ОСОБА_1 , ОСОБА_3 присуджено по одній другій частці житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами закінченого будівництвом, але не зданого до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 .

20.06.2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 17.02.2011 року № 29, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на одну другу частину у будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: літ «А» -житловий будинок, літ. «Б» - гараж, літ. «Впд» - погріб, літ. «Г» - комора, літ. «Д» - душ, літ. «М» - сарай, №1-8 огорожа, І- цистерна, ІІ брукування.

На підставі рішення від 17.02.2011 року № 29 виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Одеського району Одеської області, 24.02.2011 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на одну другу частину у будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: «А», загальною площею 80,6 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., та господарчих будівель і споруд літ. «Е», «З», «Л» - сараї, літ. «Ж» - літня кухня, літ. «И» - вбиральня, літ. «К «навіс», « 1-8 огорожа.

08.10.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування однієї другої частини у будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: «А», загальною площею 80,6 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., та господарчих будівель і споруд літ. «Е», «З», «Л» - сараї, літ. «Ж» - літня кухня, літ. «И» - вбиральня, літ. «К «навіс», « 1-8 огорожа.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В., внесений до реєстру за № 2222.

З наявної у справі інвентарної справи № 578 на домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що на земельній ділянці існують самочинно побудовані об`єкти, а саме, літ. «а1», літ. «М», які були наявні за станом на 26.04.2011 року (згідно запису в інвентарній справі).

Тому, доводи позову про те, що ФОП ОСОБА_4 не врахувала наявність самочинних будівель при складанні технічного паспорту безпідставні.

На думку суду, до винесення вироку суду в рамках кримінального провадження, протокол допиту свідка, не може вважатись належним доказом в цивільному судочинстві.

Суд переконаний, що доказове значення цивільному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Подібна за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 по справі №822/551/18, від 08.08.2018 по справі №820/4428/17 від 26.06.2018 по справі №808/2360/17.

Тому посилання ОСОБА_1 на протокол одночасного допиту в кримінальній справі є безпідставними.

Клопотань про допит свідка в справі, що розглядається, позивач не заявляв.

Суд, виходячи з принципів диспозитивності та змагальності процесу, самостійно докази не збирає.

Суд встановив, що реєстрація права власності ОСОБА_3 на належну їй частку у будинку АДРЕСА_1 здійснювалась виходячи з загальної площі 80,6 кв.м., житлової площі 53,9 кв.м.

Наявність у технічному паспорту відмітки про самочинне будівництво окремих об`єктів, не є безумовною підставою для відмови у проведенні реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які не мають режиму самочинного будівництва.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2022 року у справі № 521/21538/19 (провадження № 61-204св22) вказано, що: «позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів, які заявлені саме у зв`язку з здійсненням на думку прокурора самочинного будівництва є неефективними способами захисту, а позовні вимоги про знесення самочинно збудованих будинків, зобов`язання привести земельну ділянку до попереднього стану є недоведеними».

В справі що розглядається, позивач не довів суду, що право власності ОСОБА_2 набула у супереч нормам закону, і тому вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності не є ефективним способом захисту.

Вимога про припинення права власності ОСОБА_2 є похідною вимогою від можливості задоволення вимоги про скасування державної реєстрації права власності.

Інші вимоги, з урахуванням уточнення позовної заяви, ОСОБА_1 не заявлялись.

Таким чином позов є не обгрунтованим і задоволенню не підлягає.

Питання судового збору:

Оскільки у позові слід відмовити, то витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4-13, 142, 258-273, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. К. Барвенко