Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3763/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба ОСОБА_3 .

Після смерті діда ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої житловий будинок від 25.10.1980 року.

На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 29.11.2003 року, залишив заповіт який посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 3491, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати йому за законом на день смерті заповів ОСОБА_1 .

Спадщину після смерті діда позивач прийняв відповідно до статті 1270 ЦК України. На момент смерті спадкодавця він був неповнолітнім, та на час смерті спадкодавця проживав разом з спадкодавцем в спадковому будинку.

Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Мати позивача, а донька спадкодавця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Правовстановлюючі документи на спадковий будинок у позивача відсутні так як втрачені спадкодавцем ще за життя.

Відповідно до «Технічного паспорта на житловий будинок», складеного 23.07.2014 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_5 , житловий будинок завершений будівництвом та інвентаризаційна вартість станом на серпень 2024 року становить 124 522 гривень.

Будинок зареєстрований за померлим ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої житловий будинок від 25.10.1980 року.

Правовстановлюючі документи спадкодавцем втрачені.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак представник позивача адвокат Лапчака І.Я. подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх з позивачем відсутність.

Відповідач представник Виноградівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі представника.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба ОСОБА_3 (а.с.6).

Після смерті діда ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої житловий будинок від 25.10.1980 року (а.с.15).

На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 29.11.2003 року, залишив заповіт який посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 3491, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати йому за законом на день смерті заповів ОСОБА_1 (а.с.8).

Правовстановлюючі документи на спадковий будинок у позивача відсутні так як втрачені спадкодавцем ще за життя.

Згідно до ч.3 ч.4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Спадщину після смерті діда позивач прийняв відповідно до статті 1268 ЦК України. На момент смерті спадкодавця він був неповнолітнім, та на час смерті спадкодавця проживав разом з спадкодавцем в спадковому будинку. Що стверджується довідкою Виноградівської міської ради від 09.07.2014 року № 1792 (а.с.13).

Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Мати позивача, а донька спадкодавця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Родинні зв`язки з спадкодавцем підтверджуються, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження матері позивача, свідоцтвом про шлюб матері позивача.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягаєст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.Статтею 1297 зазначеного Кодексувстановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, але отримав відмову, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Також позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на спадкове майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з тим встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок у позивача відсутні так як втрачені спадкодавцем ще за життя.

Відповідно до «Технічного паспорта на житловий будинок», складеного 23.07.2014 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_5 , житловий будинок завершений будівництвом та інвентаризаційна вартість станом на серпень 2024 року становить 124 522 гривень.

Будинок зареєстрований за померлим ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої житловий будинок від 25.10.1980 року.

Ці обставини суд встановив на підставі достатньої сукупності належних та допустимих доказів, а саме: копій свідоцтв про народження, одруження та смерть, копії технічного паспорту, інших письмових доказів.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, то останній успадкував майно, що ввійшло до складу спадщини в цілому.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, а суд пересвідчився, що відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 в судовому порядку, то позивач звернувся до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно.

На підставі наведених вище міркувань позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами загальною корисною площею 84.6 кв.м., в тому числі житловою 56.3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. В. Леньо