Справа № 953/6338/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2024 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до суду з заявою, в якій просить замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису №203764, вчиненого 22.06.2021 приватним нотаріусом Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Дослідивши заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов наступного.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій, які можуть вчинятись у тому числі за місцем проживання або роботи боржника.

Як вбачається з матеріалів заяви, 25.10.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. було відкрито виконавче провадження №67207540 з виконання виконавчого напису нотаріуса №203764 від 22.06.2021 року.

Шляхом вільного доступу до системи АСВП у вкладці доступ сторін виконавчого провадження, реєстраційний номер ВП №67207540, судом встановлено, що 03.11.2021 приватним виконавцем було винесено постанову про передачу ВД на виконання до ФОП ОСОБА_2 , з тих підстав, що згідно заяви стягувача необхідно звернути стягнення на доходи боржника у вигляді заробітної плати, пенсії стипендії та інших доходів, що отримуються від ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально належить до Полтавської області.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, що виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

В матеріалах заяви відсутні відомості про ухвалення рішення Київським районним судом м. Харкова, також відсутні дані про проведення виконавчих дій за місцем проживання боржника.

Таким чином, в даному випадку виконавчі дії з виконання виконавчого напису нотаріуса вчиняються за місцем отримання доходів ОСОБА_1 , що відповідно до положень статей 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій приватного виконавця та місцем виконання виконавчого напису.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно із нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» зазначає, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно п. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, заява не підсудна Київському районному суду м. Харкова, та наявні підстави для передачі справи за підсудністю на розгляд до Полтавського районного суду Полтавської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 260, 261, 353 ЦПК України, -

постановив:

Справу за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, - передати за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після її підписання.

Суддя Н.М. Бородіна