Справа № 276/294/24
Провадження по справі №2/276/143/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив: припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 вересня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, з моменту звернення з позовом до суду; звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В обгрунтування позову зазначив, що судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року по справі №278/2320/20 з нього стягнуто щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 вересня 2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Проте, з 2017 року ОСОБА_5 , а з 2020 року ОСОБА_6 перебувають на утриманні батька, доглядом та вихованням дітей постійно займається їх баба по батьковій лінії ОСОБА_7 . Діти постійно проживають з бабою за адресою: АДРЕСА_1 . Доглядом та вихованням дітей їх мати не займається. Мати дітей веде аморальний спосіб життя, в утриманні дітей участі не бере, вихованням дітей не займається, крім цього, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з чим тривалий час перебувала під вартою. На переконання позивача, так як діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають з ним та повністю знаходяться на його утриманні, а отже, є безпідставним стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дітей, яких він і так утримує. Вказане також свідчить на користь висновку, що в даному випадку істотно змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 . Вважає, що в даному випадку є підстави для припинення стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів з відповідача.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

28.02.2024 ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, а також щодо стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання синів. Відзив мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_2 визнає частково - в частині припинення стягнення аліментів. Вважає безпідставними твердження позивача, що вона, як мати дітей, їх доглядом, вихованням та утриманням не займається. В заперечення цього пояснила, що до травня 2020 року вона проживала з позивачем та дітьми у будинку матері позивача в с. Торчин та займалась вихованням, доглядом дітей, дбала про їх здоров`я. У травні 2020 року вони розлучилися, а позивач вигнав її з дітьми з будинку матері. Вона вимушена була за власні кошти та кошти своїх родичів придбати в с. Торчин інше житло, яке відремонтувала та забрала дітей з собою. Позивач в цей час своїми малолітніми дітьми не цікавився, не допомагав матеріально та не приймав участі у їх вихованні, утриманні. ОСОБА_2 самостійно забезпечувала дітей, створювала умови для життя, дбала про їх здоров`я. У зв`язку з чим, вона звернулась до суду із заявою про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. Позивач присуджені судом аліменти на дітей та для її утримання взагалі не сплачував, добровільно кошти не надавав. Вихованням та утриманням дітей займалась вона особисто, при цьому, допомагала доглядати дітей мати позивача - ОСОБА_7 та мати відповідача - ОСОБА_8 . Через скрутне матеріальне становище ОСОБА_2 була вимушена їхати на заробітки в м. Київ, а в подальшому в с. Дубовець Житомирського району Житомирської області, де неофіційно працювала вахтовим методом. За домовленістю із матір`ю позивача, на час її роботи діти перебували з бабусею, а коли приїжджала, забирала дітей і діти були з відповідачем. Зароблені кошти витрачала на дітей, забезпечувала їх продуктами харчування, одягом, купувала ліки та створювала умови для гармонійного розвитку дітей. Кошти для дітей перераховувала на свою банківську картку, яка була у ОСОБА_7 . Вільний від роботи час проводила з дітьми. З квітня 2023 року по 30 листопада 2023 року відповідач не мала фізично можливості здійснювати догляд за дітьми, оскільки знаходилася під вартою. У подальшому, при зміні запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, вона також спілкувалася з сином, а коли старший син приходив до неї, передавала йому гроші, давала продукти, цікавилася їх життям, здоров`ям та навчанням. Діти після її арешту та на даний час проживають у будинку бабусі - ОСОБА_7 . Їх батько (позивач) з 2020 року проживає з іншою жінкою, а з 2022 року проходить службу в ЗСУ, і таким чином, не може фізично займатися вихованням, доглядом дітей. Окрім того зазначила, що на даний час їй зі сторони ОСОБА_9 та позивача чиняться штучні перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Що стосується підстав для звільнення від сплати заборгованості з аліментів, зазначила, що судовий наказ Житомирського районного суду Житомирської області від 16.09.2020 про стягнення аліментів на користь дітей є чинним, проте, до виконання не звертався, виконавче провадження не відкривалося, а у справі відсутні відомості чи мається заборгованість зі сплати аліментів. Окрім того, неправомірна поведінка позивача, зокрема, що він на даний час змінив місце проживання дітей без згоди матері, з якою діти фактично проживали, не можуть бути підставою для звільнення від сплати вже існуючої заборгованості з аліментів. Рішень органу опіки і піклування, суду щодо визначення місця проживання дітей з бабою та батьком не надано, також як і рішень судів про встановлення факту проживання дітей з позивачем на час стягнення аліментів. Позивачем не надано доказів, які саме істотні обставини є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, адже весь час при несплаті аліментів на дітей порушувались їх право на належне утримання з боку батька дітей.

Ухвалою суду від 01.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

25.06.2024 представником позивача надано суду додаткові письмові пояснення, згідно з якими в момент видачі наказу про стягнення аліментів діти вже не проживали з матір`ю. Враховуючи, що у період з 2020 року по теперішній час діти проживали разом з батьком та бабою дітей, то є підстави для припинення стягнення аліментів з батька дітей, який і так їх утримує, на користь матері дітей, яка ніколи дітей не утримувала, та звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами у зазначений період. 04 вересня 2020 року ОСОБА_4 нараховуються аліменти та з цього дня по день набрання рішенням про припинення стягнення аліментів законної сили рахується заборгованість по аліментах, адже рішення суду має виконуватись не з моменту його пред`явлення до примусового виконання, а з моменту набрання ним законної сили. В силу норм законодавства, виконавчі документи про стягнення аліментів на утримання дітей не обмежуються жодним строком пред`явлення до примусового виконання, а тому відповідач в будь-який момент може подати судовий наказ до примусового виконання та виконавча служба буде вчиняти заходи щодо стягнення коштів з батька дітей за період, коли він і так утримував дітей. Тому, з метою належного захисту прав та інтересів батька дітей, самих дітей, має бути задоволена і вимога про звільнення ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 .

В судовому засідання представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та письмових поясненнях.

Відповідач та представник відповідача заперечили проти задоволення позову з викладених у відзиві обгрунтувань.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 12.08.2016) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 18.01.2018).

Судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року по справі №278/2320/20 стягнуто щомісячно на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 вересня 2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно з копією акта обстеження матеріально-побутових умов проживання та виховання дітей, складеного 30.03.2022 комісією Хорошівської селищної ради, батько ОСОБА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 25.02.2022 перебуває на військовій службі. Мати ОСОБА_10 через непорозуміння в родині придбала окреме житло за адресою: АДРЕСА_3 , де зареєстрована з дітьми. З 2019 року вона працювала в м. Києві, періодично навідуючи дітей, а 17.03.2022 виїхала в Польщу на заробітки. Весь цей період діти постійно проживали у баби ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 . Остання займається вихованням дітей практично з 2019 року (а.сп.14).

Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 26.01.2024 комісією Хорошівської селищної ради, ОСОБА_7 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , разом з нею проживають її внуки: ОСОБА_11 , 2013 р.н., та ОСОБА_12 , 2018 р.н., хоча зареєстровані по місцю проживання батька ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Мати, ОСОБА_2 , перебуває під домашнім арештом, у зв`язку із розслідуванням кримінального провадження. Діти з матір`ю не проживають, постійно перебувають у баби ОСОБА_7 , яка займається їх доглядом і вихованням, у разі відсутності батька. ОСОБА_4 перебуває в ЗСУ, часто приїжджає у відпустку, в цей час опікується своїми дітьми, фінансово їх утримує (а.сп.15).

За змістом довідки Хорошівської селищної ради №9 від 12.01.2024, діти: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебувають на утриманні батька - ОСОБА_4 . Доглядом та вихованням дітей займається їх баба ОСОБА_7 , діти постійно проживають з нею: ОСОБА_11 - з 2017 року, ОСОБА_12 з 2020 року. Мати ОСОБА_2 останнім часом доглядом та вихованням своїх дітей не займається (а.сп.19).

Відповідно до копії довідки Хорошівської селищної ради від 12.01.2024 №10, діти: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебувають на утриманні батька - ОСОБА_4 , який проживає в АДРЕСА_2 (а.сп.20).

28.04.2023 ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 25.06.2023, що підтверджується копією листа ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 03.05.2023.

ОСОБА_4 з 06.05.2023 перебуває на військовій службі, характеризується виключно позитивно, про що свідчить довідка командира військової частини НОМЕР_3 від 17.05.2023 та службова характеристика (а.сп.24-25).

Згідно з копією довідки, яка видана лікарем ОСОБА_15 , мати ОСОБА_2 не приділяє дітям уваги, не приймає участі в їх лікуванні, не відвідує медичні заклади (а.сп.17).

Довідкою Грушківської гімназії Житомирської області від 12.05.2023 стверджується, що ОСОБА_2 протягом 2022/2023 навчального року не брала участі у навчанні та вихованні сина ОСОБА_16 : не підтримувала зв`язків із класним керівником, не цікавилася його успіхами в школі, не з`являлась на батьківські збори, не підтримувала дитину фінансово (а.сп. 18).

Відповідно до копії довідки №721 від 08.08.2020 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 , останній був зареєстрований з 08.09.2020 за адресою: АДРЕСА_3 (а.сп.46).

З 05 травня 2023 року місце проживання ОСОБА_4 та його дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується відповідними витягами з Реєстру територіальної громади (а.сп.8, 21, 22).

Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради від 29.05.2024 №100, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з батьком - ОСОБА_4 (а.сп.90-92).

Надана відповідачем виписка по банківському рахунку ОСОБА_2 відображає рух коштів за період з 01.01.2018-31.12.2023, проте не свідчить, що кошти перераховувались саме для утримання дій, або використовувались матір`ю позивача.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).

Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та звільнення від заборгованості по аліментам), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.

Судом встановлено, що з 05 травня 2023 року місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . За відсутності батька діти фактично проживають у його матері ОСОБА_7 .

В ході судового розгляду відповідачем не надано доказів на спростування вищевикладеного. Більш того, зазначена обставина не оспорювався ОСОБА_2 під час судового розгляду справи. Відомості про наявність спору щодо визначення місця проживання дітей наразі відсутні.

Враховуючи правову природу аліментів (які є власністю дитини), їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд має враховувати при вирішенні спору наявність підстав для подальшого стягнення аліментів з особи, з яким, за встановленими обставинами справи, проживає дитина.

Існування судового наказу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року по справі №278/2320/20 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Частиною 1 статті 10 СК України визначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд вважає, що обставини, які виникли після постановлення судового наказу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року, а саме реєстрація місця проживання дітей разом з батьком, а також фактичне непроживання дітей з матір`ю та незабезпечення дітей матеріально на належному рівні мають істотне значення та є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від подальшої сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку, той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому статті 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своїх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгунтованість позовних вимог про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача з дня звернення до суду з даним позовом, а також про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позов надійшов до суду 09.02.2024 року, тому стягнення аліментів має бути здійснено саме з цієї дати.

Щодо звільнення від сплати заборгованості з аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Як встановлено судом під час розгляду справи, судовий наказ Житомирського районного суду Житомирської області від 16.09.2020 про стягнення аліментів на користь дітей до виконання не звертався, виконавчий лист ОСОБА_2 не видавався, позивач аліменти не сплачував.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів існування заборгованості по аліментах, розміру такої заборгованості, періоду, за який її нараховано.

На переконання суду, зазначена вимога позивачем заявлена передчасно, позивачем не доведено, яким чином його майнове право порушено на даний час.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 4,11, 12, 13, 136, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів задовольнити частково.

Припинити з 09 лютого 2024 року стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 вересня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, що визначені на підставі судового наказу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2020 року у справі №278/2320/20.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 16.07.2024.

Суддя А.М. Збаражський