Провадження №: 2/752/5064/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 (далі - відповідач), адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 середньої заробітної плати по місту Києву, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позову позивач послалась на те, що 20 жовтня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач регулярної та стабільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Також позивач вказує, що між сторонами згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини не досягнуто, що стало підставою для її звернення до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали суду від 20 травня 2024 року разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами надіслано відповідачу рекомендованим листом з рекомендованим повідомлення (штрихкод 590), проте, відповідачем отриманий не був.

Так, відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області 20 жовтня 2007 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1671. Після реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_6 ».

Від шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження, виданого 19 червня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, серія НОМЕР_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року у справі № 752/53/24, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.

Позивач стверджує, що син проживає разом з нею, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів зворотного, у зв`язку з чим, у суду не виникає сумнівів щодо того, що дитина після розірвання шлюбу дійсно залишилась проживати разом з матір`ю, тобто, позивачем у справі та перебуває на її утриманні.

Більш того, позивач стверджує, що відповідач з моменту розірвання шлюбу стабільної та регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість. Відповідачем, своєю чергою, суду не надано жодних доказів щодо надання такої матеріальної допомоги на утримання дитини, тобто, твердження позивача не спростовані.

Вважаючи, що відповідач, як батько дитини, має надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, проте, такої допомоги не надає, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається рівною мірою на обох батьків.

У частині першій статті 181 СК України вказано, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Крім того, згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У частині першій статті 183 СК України зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Зважаючи, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено того факту, що його стан здоров`я та матеріальне становище не дозволяє йому утримувати неповнолітню дитину, або він має інших утриманців, або, що він непрацездатний та не отримує дохід, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини шляхом сплати аліментів.

Згідно пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, зважаючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць допустити до негайного виконання.

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова