Дата документу 10.07.2024
Справа № 334/1784/24
Провадження № 2/334/1364/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Новікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сухової С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу №334/1784/24 за позовом адвоката Сугира Василя Савовича, в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей за минулий період,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, який уточнив та в якому просив:

1.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти за минулий період на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період починаючи з 01.05.2019 по 29.02.2024 у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 07 червня 2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис №143, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.06.2019.

Сторони мають трьох дітей, які станом на теперішній час є малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільні діти зареєстровані та проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади.

25.04.2019 відповідачем власноруч складено та написано розписку, згідно якої він зобов`язався сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільних з нею дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи від 01.05.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини - ОСОБА_1 до досягнення ОСОБА_5 трьох років у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Однак, ОСОБА_2 не дотримався умов розписки та обов`язків за законом як батько дітей і з періоду, визначеному в розписці, а саме з 01.05.2019 та по сьогоднішній день, жодної виплати не здійснив.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача щодо сплати аліментів, однак постійно отримувала лише обіцянки. Також позивачка зверталася до батьків відповідача з метою вплинути на останнього, проте жодної виплати здійснено не було.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, 04.06.2024 та 06.06.2024 надали заявипро визнання позову та про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи та подані заяви дійшов наступного висновку.

Так, з 07 червня 2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 червня 2019 р., виданимОлександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Сторони мають трьох малолітніх дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25 грудня 2015 року,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23 травня 2018 року,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 19 квітня 2019 року.

В усіх свідоцтвах про народження батьком дітей записаний відповідач ОСОБА_2 .

Діти зареєстровані та проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади.

До позову додана копія розписки від 25.04.2019 написану відповідачем, з тексту якої вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільних з нею дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи від 01.05.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини - ОСОБА_1 до досягнення ОСОБА_5 трьох років у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбаченихстаттею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.181,182 СК Українидають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Частиною 3статті 181 Сімейного Кодексувизначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи зсистемного тлумаченнязазначених нормправа,вибір способустягнення аліментівналежить томуз батьків,разом зяким проживаєдитина,і якийє позивачему справіпро стягненняаліментів.Тобто,саме позивачуналежить правовибору способустягнення аліментів(утвердій грошовійсумі чиу частцівід заробіткуплатника аліментів).

При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачемспособом стягненняаліментів та враховує визнання позову в цій частині відповідачем та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживають неповнолітні діти, в силу вимог ч.3ст.181 СК України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працездатний, має обов`язок брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя малолітніх дітей, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 04.03.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Щодо вимоги про стягнення аліментів за минулий період, а саме за період з 01.05.2019 по 29.02.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, суд зазначає наступне.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Як на підставу даної позовної вимоги, позивач посилається на розписку від 25.04.2019 написану відповідачем, з тексту якої вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільних з нею дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи від 01.05.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини - ОСОБА_1 до досягнення ОСОБА_5 трьох років у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та визнання позову відповідачем.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 189 СК України (1) батькимають право укластидоговір про сплатуаліментів на дитину, у якомувизначитирозмір та строки виплати. Умови договору не можутьпорушувати права дитини, яківстановленіцим Кодексом.

Договірукладається у письмовійформі і нотаріальнопосвідчується.

Таким чином додана до позову розписка, суперечить вимогам ст. 189 СК України щодо нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів.

Крім того, слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таких доказів суду не надано.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України, а тому визнання позову в цій частині суперечить закону, і не може бути прийнято судом.

Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 257, 260, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народженняу розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), алене менше50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 04.03.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнутиз ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В іншій частині позовувідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 15.07.2024

Реквізитисторін:

Позивач - ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_5 , адреса реєстрації зазначена в позові: АДРЕСА_2 .

Представник позивача - ОСОБА_12 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача - ОСОБА_13 , місцезнаходження: АДРЕСА_5.

Суддя: