"16" липня 2024 р. Справа № 363/3175/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Душиної Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву адвоката Миронюка Дмитра Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Козлова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності та скасування записів про право власності на квартиру від 06.06.2024 року.

08.07.2024 року до суду надійшла від адвоката Миронюка Дмитра Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 заява про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 , та будь-яким особам вчиняти дії щодо входження в квартиру АДРЕСА_1 , та вчиняти будь-які дії (розпорядження, користування, зберігання) відносно рухомого майна, що знаходяться у вказаній квартирі; встановити заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким реєстраційним службам, державним реєстраторам, особам, які мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення і здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно реєстрації / перереєстрації права власності щодо спірної квартири; накласти арешт на квартиру.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 26.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 6769, предметом якого є надання позики в розмірі 1 604 940 грн., що в еквіваленті становить 69 000,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день укладення договору. Факт отримання даних коштів підтверджено розпискою позивача від 27.12.2019 року. В якості забезпечення договору позики між сторонами був укладений договір іпотеки нерухомого майна від 29.12.2019 року, а саме квартири АДРЕСА_1 . Cтаном на 17.02.2022 року позивачем повернуто кредит в сумі 39 000 доларів США. Проте, ОСОБА_2 повідомлено позивача, що вона оплатила лише частково відсотки, які нібито були обумовлені усно, і що у неї наявний борг з відсотками у розмірі 78 000 доларів США. Оскільки, позивач не є фахівцем в галузі права погодилася з відповідачем і уклала новий договір позики від 17.02.2022 року, де у пункті 2 вказано, що вона підтверджую факт отримання цих коштів, проте позивач цих коштів не отримувала. Даний договір позики посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1209. В якості забезпечення договору позики від 17.02.2022 року, того ж дня між сторонами був укладений договір іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . За час існування нового договору позики позивачем було сплачено на користь відповідача ще 7500 доларів США, що підтверджується розписками відповідача про їх отримання. 18.06.2024 року позивачу стало відомо, що власником її квартири в Державному реєстрі прав на нерухоме майно значиться ОСОБА_2 . Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Козловою Н.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав № 73523038 від 06 червня 2024 року, за яким право власності на належну позивачу квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 17.02.2022 року. Представник заявника зазначив, що жодного повідомлення про вказану перереєстрацію прав позивач не отримувала та вважає, що відповідач отримав у власність квартиру шляхом обману, скориставшись її необізнаністю. Щодо дій відповідача подано повідомлення про злочин за статтею 190 КК України. У зв`язку чим, існує потреба забезпечити позивачу даний позов, адже невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому. Вважає, що лише накладення арешту на квартиру є не достатнім, оскільки необхідно забезпечити збереження майна позивача у поточному стані, а тому просить заборонити вчиняти дії відповідачу, щодо входження в квартиру. Також, 15.07.2024 року від представника заявника надійшла заява доповнення до заяви про забезпечення позову, в якій просив суд врахувати те, що 11.07.2024 року позивачу стало відомо, що в квартиру АДРЕСА_1 , намагалися потрапити невідомі особи, нібито представники відповідача поки добровільно, але попередили, що наступного разу буде застосовано примусове входження. З підстав викладених у заяві просив про її задоволення у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами справи, суд прийшов до наступного.

Із аналізу положень ст. ст. 149, 153 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом".

Відповідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З матеріалів справи вбачається, що для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором позики від 17.02.2022 року між нею ОСОБА_2 17.02.2022 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 прийнято в іпотеку нерухомість, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано 06.06.2024 року за ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 17.02.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М.

Позовні вимоги заявлені з приводу скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності та скасування записів про право власності на квартиру від 06.06.2024 року за ОСОБА_2 .

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19), де предметом позову було визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування запису про право власності, дійшов висновку, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Натомість заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд враховує, що арешт майна є правовим механізмом, який використовується для забезпечення інтересів держави або третіх осіб, наприклад, кредиторів або жертв злочину. Метою арешту є перешкодити власнику розпорядитися майном або передати його іншій особі, оскільки це може завдати шкоди інтересам держави або третіх осіб.

Враховуючи те, що існує можливість відчуження або розпорядження іншим способом майном з боку відповідачка або інших осіб, суд вважає, що є всі підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відтак, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження квартири.

Суд вважає, що даний вид обтяження є обґрунтованим та достатнім для забезпечення позову. Таке обмеження не позбавить права користування та володіння спірним майном відповідача, носить тимчасовий характер та не порушить права інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження квартири, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, стороною позивача не враховано, що арешт передбачає не лише заборону реалізації (відчуження) майна, а й заборону користування майном, що на думку суду є невідповідним заходом, тому у даній вимозі слід відмовити.

Щодо інших вимог заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , та будь-яким особам вчиняти дії щодо входження в квартиру, та вчиняти будь-які дії (розпорядження, користування, зберігання) відносно рухомого майна, що знаходяться у вказаній квартирі, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову в такий спосіб, не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також, що такий захід забезпечення співмірний заявленим позовним вимогам.

Суд, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 154 ЦПК України не знаходить підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Миронюка Дмитра Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони вживати заходів щодо відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 17 січня 2019 року, органом 8029, дійсний до 17 січня 2029 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 29.11.2006 року, адреса: АДРЕСА_3 .

Треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Козлова Наталія Володимирівна (адреса: АДРЕСА_4 ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна (адреса: 01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 14).

Суддя І.Ю. Котлярова