Справа № 396/152/24
Провадження № 2/396/202/24
09.07.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: Русіної А.А.,
за участю секретаря судового засідання: Оладенко М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/152/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 121 644 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу.
В обгрунтування позову посилається на те, що 03.12.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 було укладено в електронному форматі договір № 2653774 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 14 900 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом.
26.07.2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА та ТОВ «УМ Факторинг» укладено Договір факторингу № 27072023, у відповідності до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА передає (відступає) ТОВ «УМ Факторинг» за плату належні йому Права Вимоги, а останній приймає належні ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги № 1 від 10.10.2023 р.
Оскільки відповідач, в порушення вимог Договору, не повернула своєчасно суму кредиту та не сплатила нараховані відсотки позивач просить стягнути з останньої загальну суму заборгованості за кредитним договором в сумі 121 643,60 грн.
Ухвалою суду від 12.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, за клопотанням представника позивача витребувано докази.
29.02.2024 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь про неможливість надати відповідь на запитувану інформацію, оскільки за занаданими відомостями не вдалося ідентифікувати особу ОСОБА_1
21.03.2024 року Новоукраїнським районним судом було витребувано у АТ КБ "ПриватБанк" інформацію щодо виписки по рахунку за карткою № НОМЕР_1 із зазначенням контрагента, який належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 .
01.04.2024 року від АТ КБ "ПриватБанк" до суду надійшла відповідь на зазначену вище запитувану інформацію відносно ОСОБА_1 , в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 IBAN НОМЕР_4 , долучено виписку по рахунку за період з 03.12.2021 р. по 06.12.2021 р.
Ухвалою суду від 25.04.2024 року у АТ КБ "ПриватБанк" витребувано докази, а саме платіжне доручення з деталями операції (призначення платежу, платник тощо) по рахунку за карткою № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 , яка відбулася 03.12.2021 р. на суму 14 900 грн., вказана як зарахування переказу на картку.
16.05.2024 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь з повідомленням про те, що АТ КБ "ПриватБанк" не має змоги надати платіжне доручення з деталями операції (призначення платежу, платник тощо) по рахунку за карткою № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 , яка відбулася 03.12.2021 на суму 14 900 грн., вказана як зарахування переказу на картку з підстави, що операція переказ здійснена через сторонній сервіс.
03.07.2024 р. через систему Електронний суд від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній просить задовільнити позовні вимоги, з урахуванням раніше наведених пояснень та доказів про отримання відповідачем кредиту та строків його повернення. А саме, просить врахувати, що доказом отримання Відповідачем кредитних коштів є лист від ТОВ "Універсальні платіжні рішення" № 275 від 25.03.2024 р., згідно якого вбачається, що Відповідачу 03.12.2021 р. було о 19:10:33 год. перераховано 14 900,00 грн. та зазначено повний номер банківської картки Відповідача № НОМЕР_3 , який відповідає картці Відповідача, зазначеній у виписці АТ КБ "ПриватБанк", що є належним доказом при вирішенні питання надання кредиту, так як є первинним документом згідно п.п. 14 ч. 3 3 Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.
09.07.2024 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 03.07.2024 р. через систему Електронний суд від представника надійшло клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомлена належним чином.
Крім того, відповідач повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті "Судова влада".
В судове засідання, призначене на 09.07.2024 року не з`явилась, про причини неявки суду не відомо. Відзив до суду не подала, із заявами та клопотаннями не зверталась.
Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 03.12.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 в електронному форматі було укладено Договір № 2653774 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За вказаним договором відповідач отримала Позику у розмірі 14 900 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у ромірі 1% від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 1,99 % від залишку суми кредитку за кожен день - стандартна процентна ставка (а.с. 10-13).
Відповідно до паспорту споживчого кредиту тип процентної ставки - фіксована, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 121 643,60 грн. (а.с. 14).
26.07.2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "УМ Факторинг" було укладено Договір факторингу. Згідно п. 2.1 Договору Клінт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. п. 4.1. Договору передбачає, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора після підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку та виконання фактором умов п. 3.1.2, 3.1.3 цього Договору. Виписка витягу із Реєстру прав вимоги № 1 від 26.07.2023 року додається (а.с. 6-8).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44 ЦПК України).
Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судове засідання суду не з`явився, не заперечував факти укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростував розміру боргу, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову.
Оскільки відповідачем не виконано умов кредитного Договору № 2653774 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.12.2021 року на загальну суму у розмірі 121 644 грн., тобто не погашено заборгованості за ним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 121 644 грн.
З приводу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Позивачем надано докази витрат на правову допомогу, відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу складають 4 000,00 грн,
Відповідно до позиції, висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі №922/619/18).
Відповідач з заявою про зменшення судових витрат не звертався.
З урахуванням викладеного, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи, що стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 гривень
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 2 684,00 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 625, 1054, 1082 ЦК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Всього підлягає стягненню 128 328 (сто двадцять вісім тисяч триста двадцять вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А. А. Русіна