Справа № 350/723/24
Номер провадження 2-о/350/86/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності заповіту, суд -
у своїй заяві, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй заповіту, складеного 23 червня 2020 року її батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Першій державній нотаріальній конторі та посвідченого державним нотаріусом Ничипорчук І.Б., за реєстровим номером 364 на користь ОСОБА_1 , 1967 року народження.
В основу своїх вимог заявниця зіслалася на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в сел.Рожнятів в сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім неї в її батьків була ще одна дитина, її сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_4
23 червня 2020 року її батько склав на їхню з сестрою користь заповіт.
ІНФОРМАЦІЯ_5 її батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , на земельні ділянки та інше майно.
Для оформлення спадщини вона звернулася до державного нотаріуса, під час розгляду поданих документів завідувач Першою Рожнятівською державною нотаріальною конторою державний нотаріус ОСОБА_6 встановила, що в заповіті її, заявниці, рік народження вказаний 1967, а в офіційних документах, вона записана ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку з чим їй було відмовлено в оформленні спадщини.
Вважає, що помилка в зазначенні її дати народження сталася, через похилий вік батька, який міг забути дату її народження.
Встановлення даного факту для неї має юридичне значення, бо є необхідним для прийняття спадщини, а оскільки встановити факт належності заповіту в позасудовому порядку неможливо тому вона, змушена звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.
У судове засідання заявниця не прибула, направила до суду заяву, в якій просить заслухати справу у її відсутності, заяву підтримує повністю.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася, однак суд вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду вказаної заяви.
Суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін при наявних матеріалах справи, у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.293 та ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Заявниця з метою оформлення прийняття спадщини звернулася до нотаріуса, проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи таку свою відмову тим, що існують розбіжності в даті народження спадкоємиці.
Досліджені в судовому засіданні докази дають підстави суду дійти до висновку, що факт родинних відносин між заявницею та ОСОБА_3 , повністю знайшов своє підтвердження, однак заповіт складений на її ім`я з помилковим вказанням дати народження.
Так, в свідоцтві про народження заявниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серія НОМЕР_1 батьком вказаний ОСОБА_3 (а.с.5).
У заповіті складеному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Першій державній нотаріальній конторі від 23 червня 2020 року за реєстровим номером 364 дата народження ОСОБА_1 вказано помилково 1967.
Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки є необхідним для оформлення спадщини, а тому його необхідно встановити у судовому порядку.
Керуючись ст.ст.247, 258-259, 280-289, 293, 294, 315 ЦПК України, суд -
Встановити, факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 заповіту, складеного 23 червня 2020 року її батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Першій державній нотаріальній конторі та посвідченого державним нотаріусом Ничипорчук І.Б., за реєстровим номером 364 на користь ОСОБА_1 , 1967 року народження.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя: