КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2544/21
Провадження № 2/488/170/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.07.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 року позивачка - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу); стягнути з відповідача на її користь грошові кошти на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 2850,00грн.

В обґрунтування позову зазначила, що з 23.11.2002 року по 20.03.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час донька є повнолітньою, але продовжує навчання з 01.09.2020 року у Харківському національному університеті внутрішніх справ. Дата закінчення навчання - липень 2024 року.

Посилаючись на те, що навчання вимагає додаткових витрат, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, ОСОБА_1 просить позов задовольнити та стягнути на її користь аліменти у вищезазначеному розмірі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 р. дана цивільна справа була передана до провадження судді Лазаревої Г.М.

Ухвалою судді Лазаревої Г.М. від 12.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами загального позовного провадження.

Суддя Лазарева Г.М не відправляла правосуддя з 10.03.2022 року та наказом голови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.04.2023 року суддя ОСОБА_4 звільнена у відставку та відрахована зі штату суду з 11.04.2023 року.

Розпорядженням керівника апарату Корабельного районного суду м. Миколаєва щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.05.2023 року цивільну справу № 488/2544/21, провадження № 2/488/286/23 передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2023 р. дана цивільна справа була передана до провадження судді Селіщевої Л.І.

30.05.2023 року суддею Селіщевою Л.І. цивільну справу № 488/2544/21 прийнято до свого провадження.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки надала заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в задоволені позовних вимог просила відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

В той же час ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, причина інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. Вказане підтверджено наявною в матеріалах справи довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 509570.

Із копії довідки Управління соціальних виплат і компенсації Центрального району вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УСВІК Центрального району та отримує державну соціальну допомогу інвалідам другої групи, розмір якої складає за листопад, грудень 2024 року по 2100,00 грн., з січня 2024 року по квітень 2024 року по 2361,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами відповідачем підтверджено відсутність можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-183 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.І. Селіщева