Справа №442/4320/24
Провадження №2/442/1088/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

17 липня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу № 442/4320/24 в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування відділ служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

учасники справи: ОСОБА_1 ,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 травня 2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №153; визначити місце проживання: сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їхнім батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітню дочку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.05.2008 між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачкою у них не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, і подальше перебування у такому шлюбі суперечить їх інтересам. За час шлюбу у них народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З 2013 року відповідачка залишила ОСОБА_1 разом з дітьми, а сама переїхала проживати в с. Снятинка. Після того ще кілька разів вона змінювала місце проживання, на даний час місце перебування відповідачки йому невідоме. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дітей, оскільки позивачка не цікавиться їх життям, здоров`ям та розвитком, тобто повністю самоусунулася від виховання дітей.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження на 25.06.2024.

25.06.2024 позивачем подано клопотання про доручення письмових доказів.

25.06.2024 розгляд справи відкладено на 08.07.2024.

Ухвалою від 08.07.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 17.07.2024.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив такі задоволити. Пояснив, що з дружиною не проживають з 2013 року. Як тільки доньці виповнився рік, дружина покинула їх і вони проживають самі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, не повідомивши причини неявки, про розгляд справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у її відсутності не надходило, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення.

Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10.05.2008 уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №153, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у них народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ) та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ).

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

З Витягу № 006247/32-2024 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Проте, згідно з Актом № 206 від 22.05.2024 про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації ОСОБА_2 з 2013 року за не проживає по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Відомостей з ДРФО ОСОБА_1 отримав дохід за період з 3-го кварталу 2023 по 1-ий квартал 2024 в розмірі 750000,00 грн.

Висновком лікаря спеціаліста № 100 від 21.06.2024 підтверджується, що діти ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на обліку не перебувають, на прийом до сімейного лікаря приходили з батьком.

Неповнолітній ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що проживає разом з батьком більше 10 років. Разом з ними проживає бабуся і сестра. Де його мати не знає, вона не цікавиться його життям, не телефонує, не допомагає. Бажає і надалі проживати з батьком.

Свідок ОСОБА_9 в письмових поясненнях стверджує, що є сусідкою ОСОБА_1 . Більше десяти років ОСОБА_10 проживає разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 . Протягом того часу дружини ОСОБА_12 вона не бачила. ОСОБА_10 пояснює це тим, що дружина покинула сім`ю та переїхала проживати в село. Вихованням та утриманням дітей займається виключно ОСОБА_10 , в цьому йому допомагає його теща ОСОБА_13 .

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона є мамою ОСОБА_2 та відповідно тещею для ОСОБА_1 . Стверджує, що ОСОБА_10 разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_11 проживають в її квартирі по АДРЕСА_1 . Після народження дочки ОСОБА_15 цілими днями пропадав на роботі, щоб утримати сім`ю, а ОСОБА_16 постійно була зайнята дітьми. Так тривало до 2013 року. В 2013 році ОСОБА_16 сказала, що вона не так собі уявляє своє життя та ОСОБА_12 з двома дітьми. З того часу вихованням та утриманням дітей займається виключно ОСОБА_10 . По мірі можливості вона йому допомагає. Дочки ОСОБА_16 вона не бачила з 2015 року. Шлюб ОСОБА_10 не розривав, надіючись що в них знову буде повноцінна сім`я.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, їх діти проживають разом з батьком, який займається їх вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене та інтереси дітей сторін суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце проживання дочки ОСОБА_17 з батьком за адресою місця реєстрації останнього.

Щодо вимог позивача про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , то суд зазначає, що в задоволенні таких слід відмовити, оскільки такий не є малолітнім.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір"з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. понесених судових витрат та 1211,20 грн судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 10.05.2008 та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №153, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує дочку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2024.

Суддя Нагірна О.Б.