Справа №549/316/24 Провадження №2-з/549/3/24
УХВАЛА

16 липня 2024 року Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі судді Крєпкого С.І., розглянувши заяву заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Безцінного Олега про забезпечення позову,

установив:

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Олег Безцінний звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.

Також прокурором було подано заяву про забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Білорусь.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яке було видано 02.02.2017 нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори Карбан Л.М., ОСОБА_1 отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Україна", що знаходиться у селі Постав-Мука Чорнухинського (на цей час Лубенського) району, розміром 1,66 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки у натурі, на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ПЛ №0209380, виданого на підставі рішення Чорнухинської районної державної адміністрації від 29.11.1996 №307, зареєстрованого 29.12.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №304, кадастровий номер не присвоєно.

У подальшому розпорядженням голови Чорнухинської районної державної адміністрації від 20.09.2017 №291 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" було затверджено технічну документацію із землеустрою стосовно меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 на території Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району.

Вказаним розпорядженням також посвідчено право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 за кадастровим номером :00:004:0184, площею 1,716 га, у тому числі рілля 1,716 га.

Після цього, 03.11.2017 ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровала право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:004:0184, площею 1,716 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 251.

Будь-яких інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення за ОСОБА_1 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано.

В подальшому стосовно вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 уклала Договір оренди №66 від 10.11.2017 із Фермерським господарством "Слобожанщина", відомості про який 26.12.2017 внесено у Державний реєстр прав на нерухоме майно.

Звертає увагу, що факт укладання ОСОБА_1 . Договору оренди вказує на те, що вона не мала жодного наміру її відчужити протягом одного року з моменту оформлення на неї права власності.

Окружною прокуратурою були встановлені порушення ст.ст.13,14,41 Конституції України, ст.ст.80,81,145 ЗК України в частині не відчуження протягом року прийнятої у спадщину громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_1 земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_1 , будучи іноземцем, протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:004:0184, площею 1,716 га, розташовану на території Чорнухинської територіальної громади Лубенського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не відчужила її, то право власності на зазначену земельну ділянку підлягає примусовому припиненню шляхом конфіскації.

Враховуючи викладене, а також те, що спірна земельна ділянка на цей час незаконно перебуває у власності громадянки республіки Білорусь, є підстави для забезпечення даного позову, оскільки існує можливість її відчуження третім особам, зміни конфігурації (об`єднання, поділу), вчинення інших дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про конфіскацію у власність держави земельної ділянки кадастровий номер :00:004:0184.

Це зумовлює необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони ОСОБА_1 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної їй на праві приватної власності земельної ділянки кадастровий номер :00:004:0184.

Оскільки зазначені види забезпечення не перешкоджають ОСОБА_1 володіти та користуватись спірною земельною ділянкою, у випадку відмови у задоволенні даного позову їй не може бути завдано значних збитків, а забезпечення позову не створить жодних перешкод у їх відшкодуванні, тому підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову суд приходить до такого.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому суд також враховує, що захист прав, свобод та інтересів позивача до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З матеріалів вбачається, що Лубенською окружною прокуратурою Полтавської області заявлено позов в інтересах держави, який обґрунтовано порушенням вимог законодавства відповідачем щодо не відчуження упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

На цей час дійсно існує обгрунтоване припущення щодо ризику її відчуження третім особам, зміни конфігурації (об`єднання, поділу), вчинення інших дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про конфіскацію у власність держави земельної ділянки.

У порядку забезпечення позову прокурор вважає необхідним тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві відчужувати, змінювати цільове призначення земельних ділянок з кадастровим номером 325183800:00:004:0184, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Обраний прокурором спосіб забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам.

Вирішуючи питання відповідності виду забезпечення позову суд виходить з доведених позивачем ризиків, а тому на цій стадії розгляду справи суд вважає виправданим визначити спосіб забезпечення цього позову, який запропонував позивач, який суттєво не позначиться на інтересах інших осіб.

Відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю, що може стати дійсною перешкодою у ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

Необхідність збереження правового статусу та стану спірної ділянки, який існує, зокрема, на час виникнення спору, відповідає умовам вжиття заходів забезпечення позову та застосуванню правил частини 2 статті 149 ЦПК України.

З огляду на викладене заява заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст.149-153, 258, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_1 на праві приватної власності земельну ділянку, кадастровий номер :00:004:0184, площею 1, 716 га, розташовану на території Чорнухинської територіальної громади Лубенського району.

Заборонити ОСОБА_1 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної йому на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0184.

Ухвала виконується негайно і оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 16.07.2024.

Суддя С.І.Крєпкий