УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/3877/14-ц

Провадження № 4-с/638/55/24

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретарів судового засідання: Кассіч Н.А., ОСОБА_1 ,

заявниці - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Яни Миколаївни, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , стягувач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», про визнання дій неправомірними та скасування постанов,

у с т а н о в и в:

20 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Яни Миколаївни, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , стягувач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 вересня 2019 року ВП № 55742642; від 26 листопада 2019 року ВП № 60535363; від 05.03.2021 року ВП № 60755769; ВП № 65468451 від 19 травня 2021 року.

Скарга мотивована тим, що 10 січня 2022 року ОСОБА_2 у Шевченківському відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області дізналась, що за Постановою державного виконавця здійснюється стягнення з її пенсії. При ознайомленні із матеріалами ВП № 65468451, 13 січня 2022 року дізналась, що на виконавчому листі є написи про повернення виконавчого листа стягувачу. За інформацією ОСОБА_4 , ці написи були зроблені державними виконавцями Дмухіною Я.М. (ВП № 60755769; ВП № 55742642) та Герасімовою (ВП № 60535363). Вказує на здійснення державним виконавцем Почекаєвою А.О. неправомірних дій, а саме прийняття виконавчого листа № 638/3877/14-ц до виконання. Зазначає, що у заяві від 07 квітня 2021 року, яка підписана представником КП «ХТМ», стягувач посилається на довіреність від 23 квітня 2018 року № 40-1679/52, підписану генеральним директом КП «ХТМ» Андреєвим С.Ю. Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (стаття 246 ЦК України). Довіреність, яка міститься у матеріалах виконавчого провадження видана директором ОСОБА_5 .

Натомість, відповідно до інформації, наданої у листі Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 24 січня 2022 року № Каа1/44/18022.08-30 ОСОБА_5 з посади генерального директора комунального підприємства «Харківські теплові мережі» звільнений 05 січня 2021 року на підставі розпорядження міського голови від 04 січня 2021 року № 1/2к, копія розпорядження секретаря Харківської міської ради від 04 січня 2021 року № 1/2к. Оскільки на момент подачі заяви представника КП "ХТМ" до ВДВС, ОСОБА_5 вже не був особою, уповноваженою на видачу довіреностей установчими документами зазначеного підприємства, бо був звільнений з посади генерального директора КП "ХТМ", копія довіреності додана до заяви за підписом ОСОБА_5 не відповідає положенням статті246 ЦК України і тому не є дійсною. А ОСОБА_6 не має повноважень представляти інтереси КП «ХТМ». У тому числі, не має прав, передбачених для сторін у цивільному процесі Законом, подавати заяви про прийняття виконавчого документа до виконання.

З наведених підстав просить суд: 1) визнати, зазначені вище дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України Дмухіної Я.М., ОСОБА_3 .ПУНКТУ, ОСОБА_4 неправомірними;

2) скасувати постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 вересня 2019 року ВП № 55742642; від 26 листопада 2019 року ВП № 60535363; від 05 березня 2021 року ВП № 60755769; постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60535363; ВП № 60755769; ВП №65468451 від 19 травня 2021 року;

3) зобов?язати державних виконавців Шевченківського ВДВ закінчити виконавчі провадження, які були відкриті на виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц, виданих Дзержинським районним судом м.Харкова, щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості з теплопостачання на користь комунального підприємства "Харківські теплові мережі", зазначені виконавчі листи разом із постановами про закінчення виконавчих проваджень повернути до суду;

4) на виконання Ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 р. витребувати матеріали виконавчих проваджень № 65468451; 55742642; 60755769; 60535363, оскільки їй відмовили в ознайомленні із зазначеними матеріалами виконавчих проваджень, а також у наданні копій постанов про відкриття виконавчих проваджень №?60755769; №60535363 (копія скарги щодо відмови від 17 січня 2022 року вх. № 1250);

5) скасувати арешт майна боржника ОСОБА_2 (ВП № 65468451); ОСОБА_7 (ВП №?55742406); ОСОБА_8 (ВП № 55742539);

6) стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 62 314 грн майнової шкоди та 205 000.00 грн моральної шкоди;

7) кошти перерахувати: Установа банку: Філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк»: МФО 351823; код отримувача ; Картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2024 року скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Я.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2023 року скасовано, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 березня 2024 року скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Я.М., ОСОБА_3 .ПУНКТУ, ОСОБА_4 залишено без руху.

На виконання вимог ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 березня 2024 року ОСОБА_2 подано уточнення до скарги, а саме: надано суду докази, які зазначено в переліку додатків до скарги та інші докази, яким вона обгрунтовує доводи скарги, зокрема, відповідні докази її звернення до ВДВС 10 січня 2022 року щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 6546851 та фактичного ознайомлення з цими матеріалами 13 січня 2022 року, задля надання можливості суду перевірити дотримання строку звернення до суду зі скаргою або, у разі необхідності, поновлення такого строку, та їх копії відповідно до кількості учасників справи. Недоліки усунуто.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2024 року за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Я.М., ОСОБА_3 .ПУНКТУ, ОСОБА_4 відкрито провадження та призначено скаргу до судового розгляду.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 підтримала свої доводи, викладені у скарзі, та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили.

Неявка інших учасників справи не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення заявниці ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року, задоволено позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2012 року у розмірі 6 829 гривень 77 копійок; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «Харківські теплові мережі» судовий збір в сумі 229, 40 грн. сплачений КП «Харківські теплові мережі» за подання позовної заяви та 121, 80 грн., сплачений КП «Харківські теплові мережі» за подання апеляційної скарги , всього 351, 20 грн. у дольовому порядку.

07 липня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року стягувачу видано виконавчий лист № 638/3877/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2012 року у розмірі 6829 гривень 77 копійок.

Виконавчий лист було подано стягувачем до Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції разом із заявою про відкриття ним виконавчого провадження.

Відсутність у виконавчому листі коду за єдиним державним реєстром юридичних осіб може тягнути за собою повернення виконавчого листа в порядку статті4 Закону України «Про виконавче провадження» та відноситься до виключної компетенції державного виконавця.

За змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 р. виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Такий строк встановлено імперативною нормою закону.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

05.10.2016 р. набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 р., відповідно частини 1 статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (чинного на час видачі виконавчого листа) визначено: виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 2 частини першої статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (чинного на час видачі виконавчого листа) встановлено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання - один рік.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року повне виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що звертає увагу Конституційний Суд України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини рішення КС України).

Право на отримання кінцевого результату є складовою права на судовий захист, передбаченого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за теплопостачання. Рішення ухвалено у відсутність сторін та 15 листопада 2016 року повернувся конверт з поштовим повідомленням з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а відтак в силу вимог статті 223 ЦПК України (в ред. чинній до 15 грудня 2017 року) рішення набрало законної сили 28 листопада 2016 року.

За змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 р. виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 р., виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом пред`являються у строки, встановлені цим Законом.

До повноважень суду не входить вирішення питання стосовно невідповідності виданої представнику стягувача довіреності в порядку статті 432 ЦПК України.

Доводи скарги щодо ймовірної недійсності виданої представнику стягувача довіреності є недоведеними, а тому cуд їх також відхиляє, з огляду на те, що вони не впливають на оцінку доказів, які мають істотне значення у цій справі, зазначені обставини не є правовими підставами для задоволення скарги.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (пункту 31).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

Суд встановив, що в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито ВП № 65468451 з виконання виконавчого листа № 638/3877/14-ц виданого 07 червня 2017 Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість у розмірі 6829,77 грн. Залишок боргу за виконавчим провадженням становить 3178,13 грн.

Стягнення здійснювалося з пенсії боржника та припинено на підставі пункту 10-2 розділу ХІ Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного у наказом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1X припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Абзацом 3 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, яка висловлена в постанові від 24.02.2021 по справі № 756/9582/14-ц, де колігія зазначила, що разом з тим, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документівсаме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Тому, посилання скаржниці на відсутність в матеріалах виконавчого провадження доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження не може слугувати достатньою підставою для скасування останньої.

Окрім того, заявниця ОСОБА_2 в обгрунтування скарги посилається на те, що постановою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року ухвалено ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року скасувати в частині поновлення виконавчих проваджень № № 55742406; 55742539; 55742642 з примусового виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц, виданих Дзержинським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання, що перебувають в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга, третя ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

ОСОБА_2 вказує на те, що постановою суду апеляційної інстанції було скасовано рішення, на підставі якого видано виконавчий документ№ 638/3877/14-ц.А відтак державний виконавець зобов`язана була закінчити виконавче провадження з підстав скасування рішення, а виконавчий лист направити до суду.

Натомість, вважає, що в порушення зазначених вимог, виконавець винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна.

Однак, як встановлено судовим розглядом, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за теплопостачання.

Натомість, постановою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у цивільній справі № 638/3877/14-ц за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виправлення помилки у виконавчих листах, визнання такими, що не підлягають виконанню, визнання такими, що не відповідають вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», визнання відсутності у матеріалах справи належним чином засвідченої копії довіреності представника, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за теплопостачання, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволено частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року скасовано в частині поновлення виконавчих проваджень № № 55742406; 55742539; 55742642 з примусового виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц, виданих Дзержинським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання, що перебувають в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з огляду на те, що всупереч вимог ст. 263 ЦПК України суд не навів обставин, виходячи з яких він дійшов про необхідність такого поновлення, не зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів про те, що виконавче провадження закінчене чи припинене, таких вимог до суду також не заявлялося.

В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року залишено без змін.

Відповідно рішення суду першої інстанції не було скасовано та набрало законної сили 28 листопада 2016 року.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до пунктів 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм Закону дає підстави дійти висновку про те, що виконавчий лист, виданий судом до набрання чинності цим законом, може бути повторно пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його повернення.

Отже, підстав для скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 вересня 2019 року ВП № 55742642; від 26 листопада 2019 року ВП № 60535363; від 05 березня 2021 року ВП № 60755769; та постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 60535363; ВП № 60755769; ВП №65468451 від 19 травня 2021 року судом не встановлено.

Суд також доходить висновку про відсутність підстав для скасування арешту майна боржника, оскільки на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові перебувають три виконавчі провадження, застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не призводить до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про його необхідність, оскільки самостійно боржником ОСОБА_2 сплата боргу не здійснюється. Лише закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення, про що зазначається у постанові про вчинення відповідної дії.

Матеріали справи містять письмові пояснення представника ВДВС, в яких остання зазначила про те, що станом на 13.02.2024 на виконанні у відділі перебувають 3 виконавчі провадження, а саме:т № 65468451 з виконання виконавчого листа № 638/3877/14-ц виданого 07.06.2017 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості в розмірі 6829,77 грн. Залишок боргу за виконавчим провадженням складає 3178,13 грн.

Вказує на те, що стягнення здійснювалося з пенсії боржника та припинено на підставі пункту 10-2 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до гипинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про твердження Указу Президента України» Про введення воєнного стану в країні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-ІХ припиняється звернення ягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, тжниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Виконавче проваджененя № 72077421 з виконання виконавчого листа № 638/11792/21 виданого 14.12.2021 Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «ХТМ» заборгованості у розмірі 6868,51 грн. Борг за виконавчим провадженням не сплачений та № 72077578 з виконання виконавчого листа № 638/11792/21 виданого 14.12.2021 Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «ХТМ» інфляційних витрат у сумі 423, 78 грн, 3% річних 159, 48 грн., а всього 583, 26 грн. Борг за виконавчим провадженням не сплачений. Самостійно боржником ОСОБА_2 сплата боргу не здійснюється.

Окрім того, старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Я. Дмухіна на виконання вимог ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 9.03.2024 по справі № 638/3877/14-ц надала копії матеріалів згідно даних Автоматизованої Системи Виконавчого Провадження (АСВП) № 5742642, 60535363, 60755769 по примусовому виконанню виконавчого листа 638/3877/14-ц від 07.06.2017 року Дзержинського райсуду м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заборгованості на користь КП «Харківські теплові мережі» у розмірі 6 829,77грн. за період з 01.12.2009 р. по 31.10.2012 р., які повторно пред`являлись стягувачем КП «Харківські теплові мережі» до виконавчої служби у різний період.

Також звернула увагу суду на те, що ніяких стягнень з боржника за зазначеними виконавчими провадженнями не вводились. Боржником ОСОБА_2 на сьогоднішній день борг не сплачений.

Разом із тим, ОСОБА_2 жодних доказів того, що наразі з боржника проводяться якісь стягнення за зазначеними виконавчими провадженнями суду не надано.

Матеріали справи та надані суду копії матеріалів виконавчих проваджень доказів щодо поновлення проваджень, зокрема, постанов, проведення стягнення з доходів (пенсії) ОСОБА_2 також не містять.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, доводи ОСОБА_2 про те, що рішення суду першої інстанції було скасовано, та посилання на те, що виконавче провадження було безпідставно поновлене, грунтуються на неправильному розумінні фактичних обставин справи, помилковому тлумаченні приписів Закону України «Про виконавче провадження» та норм чинного законодавства.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 .

Щодо вимог про стягнення з Комунального підлприємства «Харківські теплові мережі» майнової та моральної шкоди, суд зазначає таке.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Інститут судового контролю (розділ VII ЦПК України) має на меті контроль за дотриманням та поновленням порушених права сторін виконавчого провадження.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у пунктах 13 та 20 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в Законі України «Про виконавче провадження», зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, тощо.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суди розглядають справи за такими скаргами у передбаченому розділом VII ЦПК України порядку, незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в межах розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не може розглядати питання про відшкодування майнової та моральної шкоди або інших збитків, приймаючи ухвалу, постановлену за результатами розгляду скарги, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Проте в разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутися до суду з позовом про відшкодуванням шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади (статті 1174, 1166, 1167 ЦК України).

Такі справи повинні розглядатись у позовному порядку шляхом пред`явлення позову, оскільки є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема як у цій справі, у тому числі в державного виконавця.

Вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди неможливо розглядати у скарзі на дії державного виконавця. Ці вимоги суд може розглянути окремо в позовному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Встановивши, що у скарзі ОСОБА_2 заявлено вимоги щодо стягнення моральної шкоди, які не можуть бути розглянуті судом у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, суд дійшов правильного висновку про закриття провадження у цій частині вимог, роз`яснивши ОСОБА_2 її право на звернення до суду із цими вимогами у порядку позовного провадження.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в остановах Об`єднаної Палати Верховного Суду від 31 липня 2023 року у справі № 216/5508/20 (провадження № 61-13сво23), Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справа № 216/5508/20 (провадження № 4-с/216/23/22, провадження № 61-10201св22).

Керуючись частиною шостою статті 259, 260, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Яни Миколаївни, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , стягувач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», про визнання дій неправомірними та скасування постанов - відмовити.

Провадження в частині стягнення майнової та моральної шкоди - закрити, роз`яснивши заявниці ОСОБА_2 право звернутися до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлено 16 липня 2024 року.

Суддя В. М. Яковлева