МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа 521/4449/24
Номер провадження № 2з/521/143/24
УХВАЛА

10 липня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,

розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову по цивільній справі

позивач : ОСОБА_1

відповідачі : ОСОБА_2

ОСОБА_3

предмет позову : визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся із вищевказаною заявою, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_3 частину спірного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджував, що невжиття судом заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача у разі задоволення його позову судом, оскільки за час вирішення спору відповідач ОСОБА_3 може відчужити спірне майно.

В порядку ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав :

Цивільне процесуальне законодавство надає суду право проводити процесуальні дії, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вказані дії носять тимчасовий характер, не порушують принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

За частиною 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, що узгоджується із ч.5 ст.153 ЦПК України .

Накладенням арешту на майно що належать відповідачеві є одними з видів забезпечення позову, які суд може обрати відповідно до ч. 6 ст. 150 ЦПК України.

Разом із тим, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

За Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач (особа, яка може набути статусу позивача) повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та одночасно надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що 4.04.2024 року ухвалою суду по справі відкрито провадження.

Ухвала суду набрала законної сили.

Предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10.06.2024 року спірний договір витребуваний у приватного нотаріуса.

Ухвала суду набрала законної сили, однак, не виконана.

Окрім того, докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (докази вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію спірного майна), позивачем суду не надані, що виключає задоволення клопотання.

Керуючись Главою 10 Розділу І ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 352, 354 ЦПК України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст ухвали виготовлений 10.07.2024 року

10.07.24