№ 2/688/911/24
Ухвала

15 липня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Мінстрів України, Держави Російська Федерація в особі Посольства держави Російська Федерація в Німечинні про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України,

встановив:

13 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Мінстрів України, Держави Російська Федерація в особі Посольства держави Російська Федерація в Німечинні, у якому просить стягнути з Держави Україна 1 грн моральної шкоди, завданої порушенням її прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності; Держави Російська Федерація в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок експропріації Російською Федерацією природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України в розмірі 24583718,34 грн та моральної шкоди в розмірі 1259300 грн, а всього 25843018,34 грн.

Вважаю даний позов слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків з наступних підстав.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та іншим вимогам, встановленим законом.

Так, згідно п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.п. 1, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що незаконна експропріація РФ природних ресурсів під час незаконної окупації території АРК, Луганської та Донецької областей РФ порушила низку прав і основоположних свобод, визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколів до неї та призвела до нанесення їй матеріальної шкоди в розмірі в розмірі 24583718,34 грн та моральної шкоди в розмірі 1259300 грн, а всього 25843018,34 грн. Проте, позивачем ОСОБА_1 не зазначено у позовній заяві в чому саме полягає спричинена їй майнова та моральна шкода, заподіяна збройною агресією РФ з посиланням на докази, які це підтверджують. Не долучено і до позову таких доказів. Також позовна заява не містить викладу обставин з посиланням на докази в чому саме полягає заподіяна моральна шкода Державою Україна. Не долучено і до позову таких доказів.

Таким чином, в супереч вищевказаним вимогам позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини. Що в свою чергу також позбавляє суд можливості визначити суму судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду.

В той же час, до позову долучено копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , копію рішення облЛКК останньої та консультативний висновок спеціаліста. Проте, у позовній заяві не зазначено на підтвердження чи спростування яких обставин такі докази, долучені позивачем.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.1, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб, та всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5 ст. 95 ЦПК України).

В порушення даних норм, у позовній заяві відсутнє зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач, посилаючись на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначає, що звільнена від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 обґрунтовує завдану їй майнову та моральну шкоду самим фактом збройної агресії іншої держави відносно України та експропріацією природних ресурсів українського народу, що, в свою чергу, не пов`язане з її вимушеним переселенням з тимчасово окупованих територій України, загибеллю, пораненням, перебуванням в полоні, незаконним позбавленням волі або викраденням, чи порушенням її права власності на рухоме та/або нерухоме майно, оскільки позивач зареєстрована в м. Шепетівка, а проживає в с. Марківці Шепетівського району.

З огляду на предмет спору не підлягають застосуваанню і положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином відсутні підстави вважати позивача ОСОБА_1 такою, що в силу вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слід зауважити, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (ВС/КЦС від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц). А відповідно до п. 12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами і доповненнями, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 грн.

Позивач просить стягнути із Держави Україна 1 грн моральної шкоди, а з Держави РФ на її користь майнову шкоду в розмірі 24583718,34 грн та моральної шкоди в розмірі 1259300 грн, а всього 25843019,34 грн.

В порушення наведеного до позовної заяви позивачем не долучено доказів сплати судового збору у розмірі, визначеному законом чи звільнення від його сплати відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю подальший рух позовної заяви неможливий, у зв`язку з чим позивачу слід надати строк для усунення вищевказаних недоліків, а саме подати до суду позовну заяву відповідно до кількості учасників справи із зазначенням: обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги із зазначенням та долученням доказів, що підтверджують вказані обставини щодо кожного відповідача; доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та долученням доказів сплати судового збору чи звільнення від його сплати відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Мінстрів України, Держави Російська Федерація в особі Посольства держави Російська Федерація в Німечинні про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що у разі не усунення вказаних недоліків у визначений строк позовна заява буде вважатися неподаною і буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Козачук