КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6799/2024
справа №759/1454/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Журибеда О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Вимоги позову мотивує тим, що позивач працював на посаді головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки у АТ "КРЕДОБАНК".

Вказує, що його ознайомлено з наказом "Про скорочення штату працівників АТ "КРЕДОБАНК" №1285/к від 21 жовтня 2022 року. Вказаний наказ видано на підставі рішення правління АТ "КРЕДОБАНК" №717 від 19 вересня 2022 року "Про скорочення чисельності та/або штату працівників департаменту банківської безпеки".

21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення та надано перелік вакансій, на які може бути здійснено працевлаштування/переведення ОСОБА_1 . Запропоновано у термін до 27 жовтня 2022 року повідомити письмово АТ "КРЕДОБАНК" про прийняте рішення.

21 грудня 2022 року Наказом №417 ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Вказує, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серія 12 ААБ №793412 ОСОБА_1 був оглянутий 08 серпня 2021 року повторно та йому установлено ІІ групу інвалідності довічно по причині загального захворювання.

Стверджує, що зазвичай під скорочення інваліди не потрапляють, адже роботодавець зобов`язаний виконувати норматив робочих місць з працевлаштування інвалідів.

КЗпП у статтях 184, 186-1 не відносить осіб з інвалідністю до категорій осіб, яких заборонено звільняти з ініціативи власника.

Вказує, що Наказ "Про скорочення штату працівників АТ "КРЕДОБАНК" №1285/к від 21 жовтня 2022 року не містить обґрунтування скорочення чисельності штату працівників. Згідно вказаного наказу, скороченню підлягала лише 1 (одна) посада, яку займав позивач, а саме: головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки. Відповідач був ознайомлений з тим, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання довічно. Вказане доводить факт дискримінації з боку відповідача, оскільки останній знав, що позивач проходить програму реабілітації інваліда та з обмеженнями не може займати/обіймати іншу посаду.

Вказує, що під час безпосереднього ознайомлення із списком вакантних посад, актів про згоду або незгоду особи не складалось та відсутня письмова заява про відмову у запропонованих посадах. Законодавець чітко визначає, що підставою не надання вакантних посад для подальшого працевлаштування є саме відмова працівників, яка повинна бути чітко вираженою, а не припущенням роботодавця.

Стверджує, що відповідач грубо порушив права позивача, порушив процедуру звільнення та допустив звільнення без надання реальної можливості обрати позивачу можливу вільну посаду.

У зв`язку з протиправними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої оцінює у 50 000,00 гривень.

Вказує, що у зв`язку із розглядом справи понесено судові витрати у розмірі 11 500,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ №417 від 21 грудня 2022 року АТ "КРЕДОБАНК", яким звільнено ОСОБА_1 , головного фахівця відділу безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки 21 грудня 2022 року з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки з 21 грудня 2022 року в АТ "КРЕДОБАНК";

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 11 500,00 гривень;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000,00 гривень;

- стягнути судові витрати у розмірі 536,80 гривень (забезпечення доказів).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ №417 від 21 грудня 2022 року по АТ «КРЕДОБАНК», яким звільнено ОСОБА_1 , головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки 21 грудня 2022 року з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки з 21 грудня 2022 року в АТ «Кредобанк».

Стягнуто з АТ «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 207 476,60 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, судовий збір у розмірі 536,80 грн та витрати на правову допомогу 11 500,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 8 грудня 2023 року виправлено арифметичну помилку в резолютивній частині рішення та зазначено правильно загальний розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 155 642 грн 72 коп.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "КРЕДОБАНК" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи.

Вказує, що оскаржуване рішення не містить оцінки доказів та мотивованої оцінки аргументів відповідача.

Обставини справи та наявні докази у справі беззаперечно свідчать про те, що AT «КРЕДОБАНК» добросовісно здійснював усю процедуру звільнення позивача у відповідності до вимог законодавства України та, додатково, з реалізацією низки додаткових заходів на користь працівника.

Звільнення позивача відбувалося в період дії воєнного стану і позивач не був обраний до профспілкових органів, чинне законодавство не вимагає отримання попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору з позивачем в порядку статті 43 КЗпП України.

Окрім того, в AT «КРЕДОБАНК» не відбувалася ліквідація, реорганізація, зміна форми власності, часткове зупинення виробництва, а також масове вивільнення працівників (в розумінні статті 48 Закону України «Про занятість населення»). Незважаючи на це, з метою можливого покращення наслідків звільнення працівника, AT «КРЕДОБАНК» більш як за три місяці до звільнення позивача зверталося до Голови профспілкового комітету ППО AT «Кредобанк» з листом №06-19052/22 від 19 вересня 2022 року (копія міститься в матеріалах справи), в якому повідомляло про наступне звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та/або штату працівників (посади позивача) і пропонувало провести відповідні консультації. Однак відповіді від первинної профспілкової організації з цього питання AT «КРЕДОБАНК» не отримало.

Зазначає, що одночасно з попередженням про наступне вивільнення AT «КРЕДОБАНК» запропонувало позивачу іншу роботу, яку останній міг виконувати, враховуючи його кваліфікацію та досвід, вручивши йому під особистий підпис перелік вакансій AT «Кредобанк» станом на 21 жовтня 2022 року, який долучений до позовної заяви (загалом 63 вакансії). В попередженні про наступне вивільнення AT «Кредобанк» просило працівника обрати вакансію з наявних на підприємстві і подати до департаменту управління персоналом відповідну заяву (висловити згоду) на переведення. Однак жодних заяв, усних чи письмових звернень щодо переведення на вакантну посаду чи будь-якого іншого виявлення зацікавленості вакантними посадами від працівника не надходило.

В подальшому AT «КРЕДОБАНК» щотижнево додатково пропонувало позивачу іншу роботу, вакантні посади із виконання якої з`являлись упродовж усіх 2 місяців до дня звільнення позивача. Інформацію про вакантні посади, які міг зайняти позивач, надсилались поштою позивачу за двома відомими відповідачу адресами проживання позивача, а також на робочу електронну пошту позивача в AT «КРЕДОБАНК».

Чинним законодавством не визначено певної форми пропозиції іншої роботи під час попередження про наступне вивільнення. Тому обраний відповідачем спосіб - зробити таку пропозицію, прямо вказавши її в попередженні про наступне звільнення з наданням переліку вакантних посад, які може зайняти працівник, а також надалі регулярно надсилати працівнику листи з пропозиціями іншої роботи на підприємстві, не лише не суперечить чинному законодавству і не порушує прав працівника, а й повністю відповідає меті відповідних правових норм.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що вакантні посади в м. Києві не відповідали кваліфікації, досвіду роботи, тощо є помилковим, не відповідає фактичним обставинам справи і наявним у справі доказам.

Пропонуючи іншу роботу в AT «КРЕДОБАНК», відповідач просив надати згоду на переведення на одну із раніше запропонованих вакансій (звертає увагу, що вибір вакансій був досить великий) у формі заяви на переведення, що повністю відповідає чинному законодавству і не покладає на працівника додаткових чи надмірних обов`язків, суперечних законодавству України. Однак відповідач такої заяви не подав, як й жодним іншим чином не висловив свою згоду (волевиявлення) виконувати іншу роботу в AT «КРЕДОБАНК» за будь-якою з вакантних посад із переліку наявних пропозицій. Без згоди (волевиявлення) позивача у AT «Кредобанк» не було правових підстав переводити його на будь-яку з вакантних посад.

Стверджує, що відповідачем добросовісно вжито усіх можливих заходів для переведення позивача на іншу роботу в AT «КРЕДОБАНК» і для цього були запропоновані всі можливі вакансії, які міг зайняти позивач, виходячи з його кваліфікації, досвіду тощо, але позивач не надав свою згоду на переведення на жодну із запропонованих вакантних посад і цим самим не скористався своїм правом бути переведеним на іншу роботу в AT «КРЕДОБАНК».

Звертає увагу, що факт наявності у працівника інвалідності з причини загального захворювання згідно з чинним законодавством не є перешкодою для звільнення працівника з ініціативи роботодавця, а також не надає переважного права на залишення на роботі.

Уважає, що суд першої інстанції не вказав на конкретні порушення роботодавця в процедурі звільнення працівника в даному випадку, обмежившись лише загальними необґрунтованими формулюваннями про незаконність звільнення, які не підтверджуються фактичними обставинами справи і наявними доказами.

Звертає увагу, що позивачем не надано суду жодних документів, які б підтверджували заподіяння йому моральних страждань, втрату нормальних життєвих зв`язків або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, завдання моральної шкоди як такої, не доведено вини відповідача в її завданні.

Посилається на зловживання позивачем своїх прав, оскільки уважає, що останній свідомо уникав отримання пропозицій іншої роботи протягом двомісячного періоду після попередження про наступне вивільнення і в день звільнення, перебуваючи на робочому місці, не реагував на численні електронні листи співробітників департаменту по роботі з персоналом з проханням ознайомитись під підпис з пропозиціями іншої роботи і надати роботодавцю підтвердження такого ознайомлення; не отримував від AT «КРЕДОБАНК» численні листи з пропозиціями іншої роботи поштою, які надсилались за місцем його проживання (листи не отримувались до дня звільнення, а вже після дня звільнення позивач отримав ряд листів, надісланих на цю ж адресу, що підтверджує, на думку скаржника, усвідомлену поведінку позивача); ухилявся від отримання повідомлень з пропозицією роботи, які йому надсилались, за попередньою усною домовленістю на адресу відділення AT «Кредобанк» по вул. Велика Васильківська, 101 у м. Київ. У день звільнення позивач відмовився підтвердити особистим підписом факт ознайомлення із повідомленням про наявні вакансії та факт отримання наказу про звільнення в присутності інших працівників AT «КРЕДОБАНК», про що були складені відповідні акти.

Стверджує, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач не надав жодних доказів користування професійною правничою допомогою в розумінні чинного (зокрема, процесуального) законодавства, тобто послугами адвоката. Позивачем лише надано неналежно засвідчену копію договору, укладеного з юридичною особою, яка не є ані адвокатським об`єднанням, ані адвокатським бюро, а також надані неналежно засвідчені копії квитанцій про оплату послуг за договором, що не містять інформації, хто саме оплатив послуги, а деякі послуги («підготовка адвокатського запиту на підприємство») взагалі не стосуються судових витрат у даній справі.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

19 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Богуцького І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Уважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Вказує, що 21 жовтня 2022 року позивача ознайомлено із наказом про скорочення штату працівників АТ "КРЕДОБАНК". Листами від 28 жовтня 2022 року, 04 листопада 2022 року, 11 листопада 2022 року, 25 листопада 2022 року, 09 грудня 2022 року, 16 грудня 2022 року відповідач направляв позивачу повідомлення про перелік вакансій станом на відповідні дати, проте усі вказані повідомлення повертались без вручення, зокрема, деякі з них - у зв`язку із неправильним зазначенням (відсутністю) адреси адресата.

Акт від 21 грудня 2022 року свідчить лише про те, що позивач відмовився від ознайомлення під підпис із копією наказу про звільнення, проте не свідчить про надання на ознайомлення та власне ознайомлення із переліком актуальних вакантних посад станом на ту дату.

Зазначає, що обов`язок працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади, які з`явились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Належним виконання порядку вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації праці є персональне попередження про наступне вивільнення працівника і надання пропозиції щодо іншої роботи на тому самому підприємстві, в установі, організації. Однією із гарантій для працівників при скорочення чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Вказує, що належним чином позивача ознайомлено про наявність таких пропозицій лише під час вручення попередження про наступне звільнення. Разом з тим, відповідач протягом наступних двох місяців з дня попередження про вивільнення належним чином не попереджав позивача про наявність інших вакансій, лише направлялись листи засобами поштового зв`язку, які повертались неотриманими. Уважає, що відповідач взагалі не ознайомлював позивача належним чином із переліком актуальних вакансій на день повідомлення протягом двох місяців перед вивільненням і у день звільнення, відтак відсутні документи, що свідчили про належність такого повідомлення і відмову позивача від запропонованих відповідачем вакантних посад.

Уважає, що оскаржуване відповідачем рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вказує, що попередній розмір понесених судових витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції становить 10 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Стягнути судові витрати.

27 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення АТ "КРЕДОБАНК".

Посилається на те, що доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не відповідають дійсності, оскільки відповідач багаторазово та в різний спосіб пропонував позивачу наявні вакантні посади як в день попередження про наступне вивільнення, так і в подальшому протягом двомісячного строку після такого попередження, і додатково - в день звільнення.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача - Шабат Ю.В. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача - адвокат Богуцький І.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що позивачу запропоновано вакантні посади в інших містах таких як Львів, Херсон тощо, а вакантні посади в м. Києві не відповідали кваліфікації, досвіду роботи, тощо. Також, в матеріалах справи відсутні письмові заяви про відмову від запропонованих відповідачем вакантних посадах. Окрім того, в ході розгляду справи з`ясовано, що позивач має інвалідність ІІ групи та проходить програму реабілітації інваліда та за обмеженнями не може займати/обіймати іншу посаду, про що було відомо відповідачу.

Суд вказав, що звільнення позивача з посади здійснено відповідачем з надмірним формалізмом та без належного виконання відповідачем обов`язку працевлаштувати працівника, який вивільняється внаслідок скорочення посади, що є істотним порушенням законодавства про працю. За таких обставин звільнення позивача не можна вважати законним та обґрунтованим.

Суд зазначив про відсутність в матеріалах справи письмових заяв позивача про відмову у запропонованих відповідачем вакантних посадах.

Стягнувши моральну шкоду, суд уважав установленим, що ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду внаслідок порушення трудових прав у зв`язку із незаконним звільненням, що призвело до значних моральних страждань, пов`язаних з необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до даних довідки №06-5762/23 від 06 березня 2023 року установлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із АТ "КРЕДОБАНК" в період:

- з 22 березня 2017 року (наказ №137-п від 21 березня 2017 року) на посаді головного фахівця відділу охорони і фізичної безпеки департаменту банківської безпеки до 02 червня 2021 року;

- з 03 червня 2021 року (наказ №232-р від 27 травня 2021 року) на посаді головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку департаменту банківської безпеки до 21 грудня 2022 року (наказ №417/з від 21 грудня 2022 року) (том 1 а.с. 122).

З даних витягу з рішення правління №717 АТ "КРЕДОБАНК" від 19 вересня 2022 року убачається, що з 22 грудня 2022 року вирішено скоротити чисельність та/або штат працівників АТ "КРЕДОБАНК", а саме посаду головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій Департаменту банківської безпеки (том 1 а.с. 69).

Згідно даних листа №06-19052/22 від 19 вересня 2022 року Голову профспілкового комітету ППО ПАТ «Кредобанк» повідомлено про вказане рішення та запропоновано протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення провести відповідні консультації (том 1 а.с. 70).

Наказом АТ "КРЕДОБАНК" №1285/к від 21 жовтня 2022 року "Про скорочення штату працівників АТ "КРЕДОБАНК" внесено зміни до штатного розпису, шляхом виведення з нього з 22 грудня 2022 року посади головного фахівця відділу охорони, фізичної безпеки та розвитку технологій управління фізичної безпеки та розвитку технологій департаменту банківської безпеки 1 одиниця.

Відповідно до пункту 3 наказу департаменту управління персоналом при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у випадку відмови працівника, який займає вказану посаду від переведення на іншу роботу в АТ "КРЕДОБАНК", доручено провести звільнення працівника відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП (том 1 а.с. 23).

21 жовтня 2021 року позивача попереджено про наступне вивільнення, що підтверджується його підписом у відповідному попередженні (том 1 а.с.24).

До попередження про наступне вивільнення від 21 жовтня 2022 року додано перелік вакансій АТ "КРЕДОБАНК" станом на 21 жовтня 2022 року, який позивач отримав (том 1 а.с.25-26).

Відповідно до даних листа №06-22315/22 від 28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 направлено повідомлення про перелік вакансій станом на 28 жовтня 2022 року. Адресою відправки значиться: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 71-74).

Відповідно до даних листа №06-23029/22 від 04 листопада 2022 року на адреси ОСОБА_1 направлено повідомлення про перелік вакансій станом на 04 листопада 2022 року. Згідно даних опису вкладень два цінні листи із повідомленням вакансій станом на 04 листопада 2022 року направлено ОСОБА_1 на адреси: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 . Цінні листи повернулись на адресі відповідача із відміткою "за закінченим терміном зберігання" (том 1 а.с. 77-80).

Листом №06-23479/22 від 11 листопада 2022 року ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 , повідомлено про перелік вакансій станом на 11 листопада 2022 року. Вказані конверти повернулись відповідачу із відміткою "за закінченим терміном зберігання" (том 1 а.с.81-85).

25 листопада 2022 року на адреси позивача направлено лист із переліком вакансій станом на 25 листопада 2022 року (том 1 а.с. 86-90).

09 грудня 2022 року на адреси ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , направлено повідомлення про перелік вакансій станом на 09 грудня 2022 року. Відповідно до даних трекінгу, лист відправлений на адресу: АДРЕСА_4 , отримано особисто 24 грудня 2022 року (том 1 а.с.91-96).

16 грудня 2022 року на адреси ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , направлено повідомлення про перелік вакансій станом на 16 грудня 2022 року. Відповідно до даних трекінгу, лист відправлений на адресу: АДРЕСА_4 , отримано особисто 24 грудня 2022 року (том 1 а.с.97-102).

Відповідно до даних наказу №417/з від 21 грудня 2022 року позивача звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП (том 1 а.с. 27).

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про направлення його трудової книжки на адресу: АДРЕСА_4 (том 1 а.с. 119).

Згідно даних акту від 21 грудня 2022 року, підписаного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , акт складено про те, що ОСОБА_1 ознайомився із повідомленням про перелік вакансій АТ "КРЕДОБАНК" станом на 21 грудня 2022 року та засвідчити факт ознайомлення особистим підписом відмовився (том 1 а.с. 105).

Окрім цього, 16 грудня 2022 року, 09 грудня 2022 року, 25 листопада 2022 року, 11 листопада 2022 року, 04 листопада 2022 року 28 жовтня 2022 року на електронну адресу позивача направлялись повідомлення про перелік вакантних посад (том 1 а.с.106-118).

Відповідно до даних довідки, виданої АТ "КРЕДОБАНК", убачається, що за період з червня 2022 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 нараховано 115 149,55 гривень (том 1 а.с.136).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини 1 статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до окремих положень частини 3 статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

У цій справі установлено, що відповідачем персонально попереджено позивача про можливе наступне вивільнення у визначений законом строк з одночасним наданням переліку вакантних посад. В подальшому протягом до дня звільнення (21 грудня 2022 року) позивачу направлялись повідомлення із переліком вакантних посад на відомі відповідачу адреси місяця проживання позивача, а також на електронну адресу.

Позовна заява не містить доводів про те, що на момент попередження позивача про наступне звільнення у відповідача були наявні вакансії, які він в силу своєї освіти та кваліфікації, мав право зайняти, проте йому вони не були запропоновані.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу задоволення позову, на обставину відсутності письмової відмови позивача від запропонованих посад, є помилковими, оскільки законодавством не установлено обов`язкової письмової форми відмови працівника від запропонованих посад.

При цьому відмову працівника необхідно розуміти його свідому позицію, що базується на внутрішньому переконанні в силу існування певних мотивів.

У справі установлено, що позивач, будучи попередженим про наступне вивільнення, свідомо не отримував ані поштову, ані електронну кореспонденцію, не вживаючи при цьому будь-яких дій, які свідчили б про бажання працевлашуватися на іншій посаді, що дає підстави для висновку про намагання створення формальної підстави для поновлення на роботі.

В контексті вирішення цієї справи, апеляційний суд уважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, реалізуючи свої права, як це передбачено частиною 3 статті 13 ЦК України, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачені трудовим законодавством та трудовим договором.

Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні трудових прав працівник і роботодавець повинні додержуватися моральних засад суспільства. Не допускається використання наданих трудових прав та виконання обов`язків на підставі зловживання.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд робить висновок про те, що не реалізація з власної волі права працівника на ознайомлення із запропонованим переліком вакантних посад не може уважатися дотриманням принципу добросовісності, а відтак не може мати наслідком юридичну чи матеріальну відповідальність роботодавця, оскільки розбалансує систему прав та обов`язків у трудових відносинах.

Щодо доводів позову та мотивів суду першої інстанції з посиланням на факт дискримінації, апеляційний суд вказує на таке.

Дискримінація (лат. discriminatio «розрізнення») - будь-яка відмінність, виключення, обмеження або перевага, що заперечує або зменшує рівне здійснення прав.

Дискримінація - це пряме порушення прав та свобод людини, суспільне явище, яке через певні стереотипи та упередження спонукає ставитися до деяких людей менш прихильно, аніж до інших людей в подібній ситуації. Це може проявлятися через те, що ці люди належать або сприймаються як такі, що належать до певної групи чи категорії людей.

У справі, що переглядається, факту обмеження позивача або надання переваги іншим, що зменшує рівне здійснення прав, не установлено.

Звертаючись із позовом до суду, позивач не вказав жодного факту дискримінації, при цьому сама по собі та обставина, що позивач є особою з 2 групою інвалідності, не дає підстав уважати про факт дискримінації з боку роботодавця.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та зробив помилковий висновок про задоволення позовних вимог.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось із дотриманням вимог законодавства та без порушень прав працівника, суд апеляційної інстанції робить висновок про відсутність підстав для задоволення вимог щодо поновлення на роботі, а також стягнення середньої плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 15 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова