ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/505/24
номер провадження 2-з/695/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., вирішуючи питання про прийняття до свого провадження заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, -

ВСТАНОВИВ

08.02.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, мотивуючи заяву тим, що він дізнався, що будинок, в якому він зареєстрований та має у спільній сумісній власності подружжя виставлено на торги системи «Сетам» для подальшого продажу. На даний час заявник бажає провести розподіл спільного майна подружжя в натурі, а тому має намір звернутись до суду з відповідною позовною заявою, копію якої долучив до заяви про забезпечення позову.

Автоматизованою системою документообігу суду матеріали даної справи були передані для розгляду судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середі Л.В.

Вирішуючи питання про прийняття до свого провадження даної справи суддею встановлено, що суддя Середа Л.В. як головуючий у справі № 695/1020/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя 01.11.2023 року ухвалила рішення, яким позивачу у задоволенні позовних вимог відмовила у повному обсязі.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою дотримання цієї гарантії, в частині запобігання можливій необ`єктивності та упередженості судді, статтями 36 та 37 ЦПК України встановлено виключний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, а також наведені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оскільки цивільне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу (самовідводу), суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні, для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду з прав людини як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює пріоритет міжнародного права в Україні.

Щодо формування складу суду, то Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча й розподіл справи конкретному суду підпадає під «свободу розсуду», якою користуються національні органи влади у такому випадку, потрібно переконатися, що цей розподіл був сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції та, зокрема, з його вимогами незалежності та неупередженості (Рішення у справі Moiseyev проти Росії від 9 жовтня 2008 року, заява № 62936/00, параграф 176). У цьому контексті важливо врахувати, що на стадії розгляду цивільної справи по суті в суді першої інстанції, суд досліджує всі матеріали справи та надає їм оцінку. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили ( стаття 89 ЦПК України)..

В пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

При цьому поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, тлумачення та використання якого залежить від суб`єктивного усвідомлення певних обставин особою, яка його застосовує, виходячи зі свого внутрішнього переконання та власного ставлення до них.

Відповідно до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Відповідно до даних, які містяться в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, а також з урахуванням тих обставин, які досліджувались суддею Середою Л.В., як слідчим суддею в рамках зазначеного кримінального провадження, наявні підстави вважати, що суддя Середа Л.В. вже має сформовану та виражену у судових рішеннях точку зору щодо частини питань, в тому числі щодо доказів, які наразі є предметом судового провадження під час розгляду даної цивільної справи за вказаним позовом, яка передана для розгляду головуючій судді Середі Л.В. в порядку, передбаченому статті 33 ЦПК України.

З огляду на зазначене, з метою забезпечення недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у цивільному процесі, усунення можливої упередженості судді при здійсненні судового розгляду цивільної справи, сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених рішень, суддя вважає наявними підстави для заявлення самовідводу від розгляду заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 .

Оскільки наявні обставини, що можуть викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Середи Л.В., а також з метою забезпечення неупередженого, справедливого й об`єктивного розгляду справи, та виключення сумнівів сторін в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді зазначеної справи суддя вважає, що підлягає відводу, враховуючи норми п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

За таких підстав справу слід передати до канцелярії суду для повторного визначення судді.

Керуючись ст.,ст. 36, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Справу передати до канцелярії Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для повторного авторозподілу справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Середа