ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6065/24 Справа № 213/896/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Тимченко О.О.,

суддів Остапенко В.О., Зубакової В.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг цивільну справу № 213/896/24 за клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року (суддя Попов В.В.), постановлену в приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 серпня 2017 року Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 95. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина розпаду сім`ї полягала в тому, що у них з чоловіком виявились різні погляди на шляхи вирішення матеріальних, побутових проблем, та відносно ставлення до сімейних обов`язків. Вважає, що подальше збереження родини не можливо та суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, яка не повинна бути свідкам неприязне них відносин між батьками. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя відсутній.

10 квітня 2024 року відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі та надання подружжю строку для примирення строком шість місяців з метою збереження родини. (а. с. 18).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 23 квітня 2024 рокузупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення, визначеного судом у 6 місяців, тобто до 23 жовтня 2024 року.

Ухвала суду мотивована тим, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонами у справі про розірвання шлюбу заяви про надання строку для примирення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивач посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачка зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вона не проживає з відповідачем більше двох, поновлювати шлюбні стосунки вона не має наміру, а тому подальше спільне і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам. Крім того, вона більше шості місяців перебуває в стосунках з іншім чоловіком.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

10 квітня 2024 року відповідач надав на адресу суду письмову заяву, згідно якої, він просив суд надати час для примирення строком 6 місяців.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку частини 2 статті 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 14 частини 1 статті 353 ЦПК України.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонами у справі про розірвання шлюбу заяви про надання строку для примирення..

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 6-ть місяців, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання відповідачки про надання строку на примирення, суд першої інстанції повинен був вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін.

Із наявних матеріалів вбачається, що зупиняючи провадження у справі з метою надання строку на примирення, суд першої інстанції не оцінив, наскільки реальною є можливість примирення сторін, у тому числі з урахуванням відсутності у клопотанні про надання строку для примирення конкретних відомостей щодо наявності обставин, що свідчать про можливе примирення, та наявності заперечень проти цього зі сторони позивача.

Оскаржувана ухвала, не містить жодної мотивації щодо необхідності надання сторонам по справі строку для примирення, виходячи з конкретних обставин, які склалися між сторонами на час розгляду справи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинення судом першої інстанції провадження у справі на шість місяців, з метою надання сторонам строку на примирення, належно не обґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справ.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Згідно зі статтею 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 4-1 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи встановлені у цій справі обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 2, 240, 263 ЦПК України, при її постановлені судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, сформульовані у справі № 761/33261/16-ц щодо застосування статті 111 СК України, а тому ухвала підлягає скасуванню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційний суд доходить висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами, передбаченими процесуальним законом.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року про зупинення провадження по справі, скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді В.О.Остапенко

В.П.Зубакова