Справа № 342/539/24
Провадження № 2/342/345/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Чернелицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , що мало місце 14.04.2002, жила одна, оскільки дітей у неї не було. Впродовж останніх років позивач допомагав їхній сім`ї в побуті та по господарству. Між ними склалися хороші, довірливі відносини і 02.11.2007 ОСОБА_2 зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті. Яким все своє майно заповіла позивачу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, до якого входить будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельні ділянки (паї). Бажаючи прийняти спадщину за заповітом, позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою та правовстановлюючими документами. 12.03.2024 державним нотаріусом Городенківської ДНК прийнято рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкодавця. Фактично, вказане господарство побудоване сім`єю Туць в 50-х роках на земельній ділянці площею 0,15 га та відносилося до колгоспного типу, головою якого був ОСОБА_3 . Однак, відповідний правовстановлюючий документ померлі не виготовили, а тому згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 міститься інформація, що право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не зареєстровано. Після смерті спадкодавця позивач продовжує доглядати господарку та город. Спору щодо спадкового майна нема. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, фактично вступив в управління спадковим майном. На даний час ним виготовлено технічну документацію на будинок за власні кошти, однак він не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини вказані в постанові нотаріуса.

В судове засідання сторони, їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивач, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Чернелицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника селищної ради та не заперечують у задоволенні позовних вимог.

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях.

За заповітом від 20.11.2007 посвідченого секретарем Копачинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 38.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 роки в с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 10.01.2017 виконкомом Копачинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

На час смерті ОСОБА_2 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із довідки № 93 виданої 03.04.2024 Копачинецьким старостинським округом №5 виконавчого комітету Чернелицької селищної ради вбачається, що на час смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 одна.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 252/2017, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що 27.06.2017 до Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 звернувся позивач ОСОБА_1 . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48230192 від 27.06.2017 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , номер у спадковому реєстрі 60858305.

Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 725/02-31 від 12.03.2024 державний нотаріус Городенківської ДНК відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю реєстрації права власності на спадкодавця.

Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10390 виданої 25.02.2022 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних даних Коломийського МБТІ право власності на житловий будинок та господарстві будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

Відповідно до інформації зазначеної в довідці № 96 виданої 03.04.2024 Копачинецьким старостинським округом №5 Чернелицької селищної ради вулиця Б.Хмельницького, 7, що знаходиться в с. Копачинці Коломийського району Івано-Франківської області не перейменовувалася від початку існування Клопачинецької с/ради.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373987487 формованої 12.04.2024 відомості щодо права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 відсутні.

Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який виготовлений ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 28.03.2024, встановлено, що вищевказаний житловий будинок споруджений/реконструкція в 1953 році, інші господарські будівлі в 1963 році. Згідно звіту про вартість майна житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 71 від 09.04.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на 11.04.2024 становить 101 750 грн. Розмір земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 становить 0,15 га, що слідує із довідки № 94 виданої 03.04.2024 Копачинецьким старостинським округом №5 Чернелицької селищної ради.

Із довідки № 90 виданої 03.04.2024 Копачинецьким старостинським округом №5 Чернелицької селищної ради вбачається, що господарство, яке знаходиться по АДРЕСА_1 належить до типу - колгоспний двір.

З фотокопій по господарських книг, які видані Копачинецьким старостинським округом №5 Чернелицької селищної ради, за 1986-1990рр, 1991-1995рр, 1996-2000рр, 2001-2005рр вбачається, що господарство по АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_3 , членами сім`ї була дружина ОСОБА_2 .

Копією повторного свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 доводиться, що 03 листопада 1955 року одружилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , актовий запис №5.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1930 р.н., дружина ОСОБА_2 , 1933 р.н., що підтверджується довідкою № 95 виданою 03.04.2024 Копачинецьким старостинським округом №5 Чернелицької селищної ради.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Із матеріалів справи та вищенаведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживав голова двору ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2 . Таким чином, їх частки у вказаному майні становили по 1/2. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

Голова двору ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 3, до доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 15.04.2002 Копачинською с/радою. На час смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 та разом з ним була зареєстрована і проживала дружина ОСОБА_2 , 1933 р.н., що вбачається із довідки № 92 виданої 03.04.2024 Копачинецьким старостинським округом №5 Чернелицької селищної ради.

Із копії спадкової справи № 78/2004, яка надана суду Городенківською ДНК вбачається, що 06.02.2004 до Городенківської РДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_2 . 06 лютого 2004 державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків П.Д. посвідчено свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 спадкоємцем якого є дружина ОСОБА_2 , на спадкове майно, яке складається із грошового вкладу з процентами по рахунку у відділенні ощадбанку АДРЕСА_2 .

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті голови двору ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується копією спадкової справи № 78/2004, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. Таким чином, ОСОБА_2 прийнявши спадщину на належне її чоловікові майно, фактично прийняла спадщину і на належну чоловікові частку у житловому будинку по АДРЕСА_1 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав на належну чоловікові частку вищевказаного житлового будинку. Таким чином, частка ОСОБА_2 в житловому будинку по АДРЕСА_1 становить 1/1 ( тобто, 1/2 - в порядку спадкування після смерті чоловіка та 1/2 - як члену колгоспного двору).

Після смерті ОСОБА_2 позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 . Однак, у зв`язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності спадкодавця на даний житловий будинок, позивач на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечили відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222, 1258, 1241, 1261,1274, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Місцезнаходження відповідача Чернелицької селищної ради вул.Незалежності,23 смт.Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 0435560.

Суддя: Гайдич Р. М.