Дата документу 15.07.2024 Справа № 334/848/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/848/24
Провадження №22-ц/807/1276/24
Головуючий в 1-й інстанції Телегуз С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 22 квітня 2024 року) у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 21.09.2019 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення зі автомобілем «МАЗ-203», державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно Постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2019 року по справі № 334/6910/19 відповідача було визнано винним у настанні ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала усі необхідні документи, надання яких передбачається ст.35 Закону України № 1961-IV, зокрема Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно Звіту №223 встановлено, що вартість відновлювального ремонту «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 8798,25 грн. Витрати на збір документів склали 1050 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 8213,85 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем не було отримано, а шкода до цього часу не відшкодована. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 8213,85 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2024 року, позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що строки передбачені ст. 257 ЦК України продовжені на період воєнного стану, що не потребує зі сторони позивача надання додаткових обґрунтувань пропуску строку.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 302800,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 100 = 302 800 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.09.2019 року о 16:37 ОСОБА_1 у м. Запоріжжя по вул. Гребельна, біля освітлювальної опори №4, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , не був достатньо уважний, при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «МАЗ-203», номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , та з транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП пошкоджено автомобілі, завдано матеріальних збитків.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2019 року по справі № 334/6910/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито за закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова набрала законної сили 03.01.2020 року.

Вина відповідача у вчиненні ДТП 21.09.2019 року встановлена постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2019 року по справі № 334/6910/19.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання ДТП (настання страхового випадку), як водія автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована, що підтверджується відомостями Централізованої бази даних МТСБУ станом на 21.09.2019 року.

23.09.2019 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

23.09.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що склалася 21.09.2019 року.

01.11.2019 року СПД ОСОБА_4 проведено огляд транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , про що складено протокол огляду №152/19.

Згідно Звіту №223 про оцінку автомобіля «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , проведеного СПД ОСОБА_4 на замовлення МТСБУ, ринкова вартість автомобіля на день ДТП складає 118263,78 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля з врахуванням ПДВ складає 8798,25 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля складає 0,5720; вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, з врахуванням ПДВ складає 8798,25 грн.

Згідно платіжної інструкції №1156759 від 27.12.2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на рахунок ФОП ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1050 грн. за послуги аваркома (експерта) по справі №63034 згідно рахунку №203 від 01.12.2019 року.

23.12.2019 року ПАТ НАСК «Оранта» складено розрахунок розміру регламентної виплати, яка належить власнику колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , відповідно якого розмір регламентної виплати внаслідок пошкодження під час ДТП має складати 7163,85 грн.

28.02.2020 року наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України №2530 Департаменту фінансів наказано сплатити на рахунок ОСОБА_3 7163,85 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Згідно платіжної інструкції №1378036 від 28.02.2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 7163,85 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач є винним у вчиненні ДТП 21.09.2019 року, на момент його вчинення не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то позивач має право на стягнення з відповідача в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7163,85 грн. та 1050 грн. за послуги аваркома (експерта). Так як МТСБУ 28.02.2020 року виплатило страхове відшкодування, то за законом з 28.02.2020 року почався перебіг строку позовної давності, який закінчився 01.03.2023 року, в той час як позивач звернувся до суду з позовом 31.01.2024 року, і в позовній заяві МТСБУ не ставить питання про поновлення строку позовної давності та не наводить жодних обставин, що унеможливили подання позову вчасно. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а тому заява відповідача про застосування позовної давності підлягає задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1) до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Встановлено, що до суду звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке виплатило страхове відшкодування в розмірі 7163,85 грн. ОСОБА_3 , як водію застрахованого автомобіля «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , з позовом до ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду 21.09.2019 року, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 7163,85 грн. та 1050 грн. за послуги аваркома (експерта).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки відповідач є винним у вчиненні ДТП 21.09.2019 року, на момент його вчинення не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то позивач має право на стягнення з відповідача в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7163,85 грн. та 1050 грн. за послуги аваркома (експерта).

Що стосується застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.05.2022 року відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19 за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже останній день трьохрічного строку позовної давності звернення до суду в даній справі з урахуванням здійснення регресної виплати 28.02.2020 року припадає на 01 березня 2023 року, тобто в час коли в Україні діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та Указом президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України вже було введено воєнний стан і згідно п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, були продовжені на строк дії такого карантину та на строк дії воєнного стану.

З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що позивачем позов подано в межах строків позовної давності.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2024 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (юридична адреса: місто Київ, Русанівський бульвар, будинок № 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21647131) завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 8213,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (юридична адреса: місто Київ, Русанівський бульвар, будинок № 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21647131) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2684,00 та за подання апеляційної скарги у розмірі 4542,00 а всього 7226,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 15 липня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков