ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3981/24 Справа № 212/9878/23 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської областіцивільну справу №212/9878/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Козлова Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він починаючи з 2011 року по теперішній час працює в ПрАТ «Суха Балка». Так 16.11.2021 року об 14-30 год. під час виконання своїх трудових обов`язків з ним ( ОСОБА_1 ) трапився нещасний випадок на ПрАТ «Суха Балка», в результаті якого позивач, як машиніст бурової установки, отримав травмування під час виконання трудових обов`язків. За результатами розслідування комісією було складено Акт розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався внаслідок обвалу гірничої маси, який вдарив ОСОБА_1 по лівій нозі. Винними у нещасному випадку було визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , гірничого майстра дільниці №6 шахти імені Фрунзе. Після нещасного випадку 16 листопада 2021 року позивач проходив лікування у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради», де йому встановлено діагноз: переломовивихи основ І-ІІ-ІІІ-ІV-V плеснових кісток, крайовий перелом мідіальної клиновидної кістки; виражений набряково-больовий синдром. Порушення СДФ 2 ст. лівої нижньої кінцівки. Ступінь тяжкості: тяжка, яка не призводить до тяжких наслідків. Даний нещасний випадок спричинив тривале порушення здоров`я позивача, у зв`язку з чим при первинному огляді в МСЕК в березні 2022 року позивачу було встановлено 15% втрати працездатності. Після травмування на виробництві позивач втратив можливість самостійно повноцінно пересуватися, наразі рухатися може виключно при наявності відповідних медичних засобів. Завдана позивачу травма не проходить безслідно та спричиняє інші проблеми із здоров`ям, зокрема часті болі в ногах, неможливість вільно пересуватися, біль при ходьбі. Наведені обставини негативно вплинули на стан здоров`я позивача, спричиняючи йому не лише фізичний біль, а також моральні страждання. Виходячи із засад розумності та справедливості, позивач вважає, що обґрунтованим розміром моральної шкоди буде сума у розмірі 180000 грн., оскільки така сума зможе мінімально компенсувати його втрати, яких він зазнав, та яка зможе відновити хоча б частково його моральний стан. Саме таку суму просив суд стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2024 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок трудового каліцтва 50000 грн. без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що нещасний випадок стався з вини позивача, який не оцінив ймовірних наслідків щодо можливості в подальшому ушкодження свого здоров`я.

Будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Розмір моральної шкоди, що стягнений судом першої інстанції з ПрАТ «Суха Балка», не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості.

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що приймаючи до уваги усі обставини, нещасний випадок трапився з позивачем під час виконання своїх трудових обов`язків на території підприємства, в результаті чого уповноваженою комісією було зроблено висновок, що даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Акт складений за фактом настання нещасного випадку відповідачем не оскаржувався. Вказане доводить, що відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини.

Просив, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 180000 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, та підтверджується копією трудової книжки, що ОСОБА_1 працює з 03.02.2011 року по теперішній час, спочатку підземним гірником, а потім машиністом бурової установки, на ПрАТ «Суха Балка».

Відповідно до Акту про нещасний випадок на виробництві від 23 листопада 2021 року, складеного на ПрАТ «Суха Балка», встановлено отримання позивачем, ОСОБА_1 , який працював машиністом бурової установки, трудового каліцтва 16 листопада 2021 року внаслідок обвалу породи, через що позивач отримав травмування: переломовивихи основ І-ІІ-ІІІ-ІV-V плеснових кісток, крайовий перелом мідіальної клиновидної кістки; виражений набряково-больовий синдром. Порушення СДФ 2 ст. лівої нижньої кінцівки. Ступінь тяжкості: тяжка, яка не призводить до тяжких наслідків, що сталось внаслідок порушення ОСОБА_1 «Інструкції з охорони праці» та порушень з боку гірничого майстра дільниці, ОСОБА_3 .

Висновком МСЕК від 22 березня 2022 року позивачу первинно було встановлено 15% стійкої втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, без встановлення групи інвалідності з обмеженнями праці та проходженням медикаментозного лікування.

У зв`язку із трудовим каліцтвом ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 16.11.2021 року по 22.11.2021 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №25120.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудове каліцтво позивачем отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, та цим позивачу було заподіяно моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив зі ступеню, характеру, обсягу і тривалістю страждань, та того, що професійна працездатність в зв`язку з трудовим каліцтвом згідно висновку МСЕК втрачена на 15%.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Як видно з акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16 листопада 2021 року із позивачем, особами, дія або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку є: ОСОБА_1 машиніст бурової установки дільниці № 6шахти імені Фрунзе ПрАТ «Суха Балка», який в процесі роботи не перевірив стан покрівлі та стінок гірничої виробки на наявність відшарування гірничої маси та своєчасно не обібрав їх, чим порушив п.2.6 «Інструкції з охорони праці №121 для машиніста самохідної бурової установки (підземного)», ОСОБА_3 гірничий майстер дільниці № 6шахти імені Фрунзе ПрАТ «Суха Балка», який не забезпечив виконання працівниками зміни виробничих завдань у відповідності до нормативних актів з охорони праці, не забезпечив в зміні контроль за виконанням підлеглими працівниками вимог інструкції з охорони праці, чим порушив вимоги п.п.2.3.3.2, 2.3.3.27 «Положення про посадові обов`язки керівників, професіоналів, спеціалісті та службовців структурних підрозділів ПАТ «Євраз Суха Балка».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що трудове каліцтво позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло в тому числі й з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням внаслідок трудового каліцтва встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач від отриманої травми переніс фізичний біль, оперативне втручання, змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що трудове каліцтво обмежує життєву активність.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом першої інстанції враховано характер отриманої виробничої травми, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі вперше 15%, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не можливість такого відновлення. Визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання представника відповідача в апеляційній скарзі щодо розміру стягнутої моральної шкоди, який на думку колегії суддів відповідає засадам розумності та справедливості.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода. Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, не ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, оскільки факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з нещасним випадком встановлений в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу завдано травми, які призвели до перенесення фізичного болю, необхідності проходження тривалого медичного лікування, що стали причиною істотної зміни звичного способу життя, нераціональної втрати життєвого часу та енергії, у зв`язку з чим, позивач повинен докладати додаткові зусилля та витрачати час для організації свого життя, потребує лікування. Наслідки трудового каліцтва вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що завдає суттєвих незручностей які тривають.

Посилання відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в апеляційній скарзі на те, що нещасний випадок на виробництві стався з вини позивача, який порушив вимоги інструкції з охорони праці суд не приймає, оскільки факт вини позивача не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, та він враховується судом при визначені розміру моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2023 року.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: