Справа № 545/2510/24
Провадження № 2/545/1563/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2024 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини з батьком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини з батьком.

Просить встановити факт, що він самостійно виховує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, просить суд визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 зазначив, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини необхідне йому для можливості оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним з батьків.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника, соціальну пенсію або державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Вказаним законом не передбачено надання державної допомоги батьку, який самостійно виховує дитину, при тому, що батьки розлучені та проживають окремо.

Також діючим законодавством передбачена можливість звернення до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини одним із батьків, зокрема з тим, з ким проживає дитина, при цьому рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини не вимагається.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки та від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і їх встановлення в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц від 30.01.2020 року зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу, а якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постанові від 29 березня 2024 року у справі № 378/760/23, відповідно до якої вбачається, що приймаючи заяву, суддя повинен перевірити, чі може взагалі ця справа розглдяатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Таким чином, вказане питання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а розглядається в позасудовому порядку уповноваженим органом, рішення якого може бути оскаржено до суду.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини разом з позивачем.

Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 160 СК України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З позовної заяви вбачається, що станом на час звернення позивача з позовом до суду неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 14 років.

Отже, в судовому порядку за позовом одного із батьків не підлягає вирішенню питання про визначення місця її проживання.

Чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення.

На підставі викладеного, у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини з батьком - необхідно відмовити.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини з батьком.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г.Путря