Справа № 301/1859/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2024 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Гичка О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.,

представника позивача адвоката Мешко В.М.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Білківської сільської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Білківської сільської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04 червня 2020 року сторони уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народився син : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син зареєстрований разом з позивачем в будинку АДРЕСА_1 , який належить його батьку, в якому вони проживають разом. Сімейне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів та різних поглядів на життя. З 25 грудня 2023 року сторони не поживають разом. Відповідачка забрала свої речі і переїхала до своїх батьків в АДРЕСА_2 . Сторони не підтримують шлюбні відносини, шлюб існує формально, оскільки кожен з них живе своїм особистим життям , втратили почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Крім того позивач вказує, що оскільки він з відповідачкою проживають окремо, у них виникло питання пов`язане з подальшим місцем проживання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Позивач вказує, що має повну можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою зайнятися його вихованням, дати освіту та добробут дитині. У будинку, в якому позивач проживає з сином за адресою: АДРЕСА_1 , створено всі необхідні умови для дитини: є окрема кімната, меблі, особисті речі дитини, належне харчування та побут. Дитина почувається щасливим та задоволеним, проживаючи разом із позивачем. Позивач займається підприємницькою діяльністю : надає транспортні послуги, матеріально забезпечений, за місцем поживання характеризується позитивно.

А тому на підставі вищенаведеного позивач просить шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з ним і залишити дитину на його утриманні та вихованні.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження ( а.с. 31-32).

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.06.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 для участі в розгляді справи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача адвокат Мешко В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперчує щодо задоволення позову, суду пояснила, що має намір виїхати за кордон, так як за кордоном проживає її мати та сестра, тому місце проживання сина слід визначити з позивачем.

Представник третьої особи виконавчого комітету Білківської сільської ради для участі в розгляді справи не з`явився, подав до суду заяву, просить суд справу розглядати в їх відсутність.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що знайома з Позивачем та Відповідачкою декілька років. З грудня 2023 року Відповідачка переїхала проживати до своєї бабусі за іншою адресою, а з Позивачем залишився проживати їх малолітній син ОСОБА_5 . З грудня 2023 року вони з чоловіком спілкуються з Позивачем та інколи відвідують їх з сином. Підтвердила те, що Позивач по даний час проживає разом з сином та батьком.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що коли Позивач і Відповідачка проживали однією сім`єю вони з дружиною спілкувались з ними. З того часу як Відповідачка в грудні 2023 року переїхала жити до своєї бабусі вони продовжують спілкуватися з Позивачем, при цьому підтвердив, що Позивач за місцем проживання живе зі своїм батьком та сином ОСОБА_7 , якому близько 3 років. Чи спілкується Позивач з Відповідачкою йому не відомо, але жодного разу він Відповідачку вдома у Позивача не бачив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 04 червня 2020 року виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області ( а.с. 26).

Від спільного проживання сторони мають сина : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 28.01.2021 року, актовий запис № 16 ( а.с. 27).

Спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові.

Сторони з грудня 2023 року проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спір про поділ спільно набутого майна між сторонами відсутній.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх дитини, а відтак позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд дійшов висновку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ст. 160 СК України:

1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з положенням ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

Згідно ст. 150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків, за вирішенням питання про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК (2947-14), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю.

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з Позивачем за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується Витягом з Реєстру Білківської територіальної громади ( а.с. 28), актом обстеження умов проживання від 15.07.2024 року складеного комісією Білківської сільської ради, позивач характеризується виключно позитивно, належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, що підтверджується характеристикою виконавчого комітету Білківської сільської ради № 281 від 21.05.2024 року (а.с.29), характеристикою Білківського закладу дошкільної освіти № 1 Білківської сільської ради № 22 від 20.05.2024 року ( а.с. 30).

Разом з тим суд приймає до уваги покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , які суду показали, що з грудня 2023 року сторони не проживають разом, син ОСОБА_8 проживає постійно разом з батьком ОСОБА_2 , який самостійно займається вихованням та утриманням сина.

При прийнятті рішення судом також враховано той факт, що відповідач позовні вимоги визнала, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім цього пояснила, що має намір виїхати на поживання за межі України, згідно акту обстеження умов поживання від 15.07.2024 року складеного комісією Білківської сільської ради відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Перешкод для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком судом не встановлено.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд приймає рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 13, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, 150, 155, 160, 161 СК України, 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 04 червня 2020 року виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом №14 - розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши малолітнього сина на його самостійному вихованні та утриманні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

- позивач : ОСОБА_2 (адреса : АДРЕСА_1 );

- представник позивача : адвокат Мешко Віра Михайлівна ( м. Іршава, вул. Фруктова, 10, Хустського району Закарпатської області);

- відповідач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_2 );

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : виконавчий комітет Білківської сільської ради (адреса : 90152, с. Білки, вул. Центральна, 13, Хустського району Закарпатської області).

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка