Справа № 635/7158/24
Провадження № 2-з/635/8/2024
У Х В А Л А

17 липня 2024 року смт.Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі судді Савченка Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про повернення авансу,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про повернення авансу, в якій заявник просить накласти арешт на належне ОСОБА_2 майно, а саме, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, що має кадастровий номер :00:049:0059, та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного майна, а саме шляхом накладення заборони відчуження вказаного майна встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на вказане нерухоме майно.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали попередній договір про продаж будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в простій усній формі. Договір попередній є нікчемним, оскільки не має письмової форми та не посвідчений нотаріусом. Однак ОСОБА_1 було внесені у якості авансі грошові кошти у розмірі 93 000 доларів США, що підтверджується розписками. На час подання заяви до суду офіційний курс долару США 41,0107. З урахуванням курсу на момент подання ціна позову складає: 93000 *41,0107 = 3813995 грн 10 коп. Отримувачі грошей були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . У вересні 2023 роки сторони не дійшли згоди до нотаріального посвідчення договору оскільки майбутній продавець вирішила змінити вартість будник на 50 % від обмовленої вартості. Сторонами було прийнято спільне рішення про розірвання попереднього договору. На думку заявника, невжиття заходів забезпечення може призвести до неможливості виконання рішення суду, в разі його задоволення.

Суд , розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов наступних висновків.

Звертаючись до суду із заявою позивач зауважує, що ОСОБА_1 було внесені у якості авансі грошові кошти у розмірі 93 000 доларів США.

Суду також надано копії розписок відповідачів на зазначену суму.

В заяві про забезпечення позову позивач просив накласти арешт на домоволодіння та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного майна, а саме шляхом накладення заборони відчуження вказаного майна встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на вказане нерухоме майно.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується:1)накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;11)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2)забороною вчиняти певні дії;3)встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10)іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений устатті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 19 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19) виходив з того, що арешт майна і заборона на відчуження майнає самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 128/3291/16-ц ( провадження N 61-5592св21).

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є повернення позивачу коштів, що остання сплатила відповідачам в рахунок авансу за придбання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер :00:049:0059, у неї існує реальна можливість вчинити дії по відчуженню вказаного домоволодіння та земельної ділянки до вирішення спору по суті, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження домоволодіння, належного ОСОБА_2 на праві власності, відповідає вимогам ст.150 ЦПК України.

При цьому суд звертає увагу на те, що наявність заборони відчуження вказаного майна ніяким чином не обмежує відповідачів в праві користування майном, обмеження стосується лише права відчуження даного майна на час розгляду спору судом.

За таких підстав заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, в частині заборони відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, що має кадастровий номер :00:049:0059.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи викладене та керуючись ст.149-153, 157, 260, 353,354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про повернення авансу -задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову, заборонити відчуження житлового будинку, що належить ОСОБА_2 , з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки з кадастровим номером :00:049:0059, що належить ОСОБА_2 , до набранням законної сили рішенням суду у даній справі.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Д.М. Савченко