Справа № 183/8779/23
№ 4-с/183/27/24
У Х В А Л А

12 червня 2024 року м.Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Дубовенко І.Г.. за участю секретаря судового засідання - Коваленко Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новомосковську скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколи Миколайовича, суд -

в с т а н о в и в :

Рух справи

28 травня 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вказана скарга, за підписом представника скаржника - адвоката Черкавського Ю.С. (діє на підставі ордеру), з урахуванням уточнень поданих 07 червня 2024 року, в якій скаржник в порядку ст.ст. 447-452 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколи Миколайовича щодо не зняття арешту, що накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 04.12.2023 в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3, з рахунку IBAN НОМЕР_1 та арешту грошових коштів пенсії (пенсійних виплат) на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що відкритий в Акціонерному товаристві «ОЩАДБАНК», як такий отримується пенсійні виплати;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.12.2023 в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3, в частині накладення арешту на рахунок IBAN НОМЕР_1 та арешту грошових коштів пенсії (пенсійних виплат) на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що відкритий в Акціонерному товаристві «ОЩАДБАНК», як такий отримується пенсійні виплати;

- зобов`язати старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколу Миколайовича або інших уповноважених осіб Новомосковського відділу виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати (зняти) арешт з рахунку IBAN НОМЕР_1 та арешту грошових коштів пенсії (пенсійних виплат) на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що відкритий в Акціонерному товаристві «ОЩАДБАНК», як такий отримується пенсійні виплати;

- стягнути з Новомосковського відділу виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь скаржника витрати на правничу допомогу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2024 для розгляду зазначеної скарги визначено суддю Дубовенко І.Г.. Справу фактично передано судді 03 червня 2024 року.

07 червня 2024 року скаржником уточнено скаргу, шляхом викладення вірного номеру ВП та дати постанови про арешт коштів боржника.

У судове засідання учасники провадження не з`явились, представником скаржника подано заяву про розгляд справи за відсутності скаржника та його представника, з підтриманням скарги та проханням її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Представник ВДВС в судове засідання не з`явився, подавши відзив на скаргу. У задоволенні скарги просить відмовити з огляду на правомірність дій та рішень виконавця.

Суд враховує, що за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Доводи сторін

В заяві, що є предметом розгляду, вказується, що старшим державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколою Миколайовичем 04 грудня 2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника згідно судового наказу № 183/8779/23 виданого 27.10.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Зазначеною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, державний виконавець здійснив накладення арешту на рахунок IBAN НОМЕР_1 та грошові кошти пенсії (пенсійних виплат) на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що відкритий в Акціонерному товаристві «ОЩАДБАНК».

Скаржник звертає увагу на те, що отримати кошти по виплаті пенсії, які є джерелом його доходу, не має можливості, тому як рахунок заблоковано і зняти кошти з рахунку неможливо.

Зауважує, що всього із пенсійного рахунку за виконавчими провадженнями стягується 50 % пенсійних виплат, але скаржник не отримує жодних коштів, тому як рахунки заблоковано, в тому числі і той на який надходять лише пенсійні виплати.

Наголошує, що ним було подано заяву до ВДВС про скасування даних арештів по картковим рахункам, але державний виконавець проігнорував дане звернення, в зв`язку з чим він вимушений звертатись до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

Старшим державним виконавцем Новомосковського ВДВС Адаменком М.М. поданий відзив, у якому він, посилаючись на законність прийнятих ним рішень, в тому числі, щодо накладення арешту на рахунки боржника ОСОБА_1 , в межах ВП № НОМЕР_3 просить відмовити у задоволенні скарги, тому як з наданої боржником ОСОБА_1 виписки по рахунку IBAN НОМЕР_1 не вбачається доказів того, що цей рахунок є рахунком зі спеціальним режимом використання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/8779/23 виданого 27.10.2023 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 49 480,37 грн, а також судовий збір на користь БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, що вбачається з матеріалів справи № 183/8779/23 оглянутої судом.

На підставі якого вказаного судового наказу, старшим державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколою Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3.

04 грудня 2023 головним старшим державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколою Миколайовичем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 винесено постанову про арешт коштів божника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 55028,65 грн.

Як стверджує скаржник, з огляду на вказану постанову наразі накладено арешт на його рахунок IBAN НОМЕР_1 та грошові кошти пенсії (пенсійних виплат) на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві «ОЩАДБАНК». При цьому, отримати кошти по виплаті пенсії, які є джерелом його доходу, він не має можливості, тому як рахунок заблоковано і зняти кошти з рахунку неможливо.

09 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського ВДВС з заявою про скасування арешту з рахунку, відкритого на його ім`я в АТ «ОЩАДБАНК», який відкритий на його ім`я для отримання пенсії, на підтвердження чого надав довідку відповідного банку, що вбачається з копії відповідної заяви з відбитком про отримання її ВДВС 09.05.2024.

Відомостей за результатами розгляду такої заяви (клопотання) немає.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Суд враховує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті 451 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У частинах першій, третій статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) викладений висновок, що: «стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судами обставин вбачається, що рахунок боржника, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Також ПАТ «ПУМБ», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_4 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій не встановлено, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку для виплати заробітної плати своїм працівникам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) вказано, що: «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом. Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе. Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

Судом встановлено, що на рахунки скаржника, на які накладено арешт, зокрема, зараховується пенсійні; скаржник звертався до виконавчої служби про скасування постанови про арешт коштів на відповідних рахунках, на які зараховуються такі виплати.

Суд враховує, що законом встановлено граничні розміри відрахувань із пенсії та інших доходів боржника залежно від видів стягнення (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, згідно з ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Тому звернення стягнення та накладення арешту на пенсію понад такі розміри заборонено законом, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у тому числі на підставі повідомлення боржника (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 211/4347-15-ц).

Таким чином, доводи скарги знайшли свої підтвердження, а тому така скарга з огляду на приписи ч. 2 ст. 451 ЦПК України підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Суд не вбачає підстав для зобов`язання зняти арешт з банківського рахунку саме державного виконавця Адаменка М.М., адже в даному випадку примусове виконання рішення покладено на орган державної виконавчої служби - Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Крім того, судом не встановлено порушень при винесенні постанови державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт коштів боржника від 04.12.2023 НОМЕР_4, тому підстави для її часткового скасування відсутні.

У даному випадку повноваження щодо зняття арешту покладено на виконавця, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, є підставою для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини виконавцем.

У зв`язку з викладеним, скарга в частині щодо часткового скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 04.12.2023 НОМЕР_3 - задоволенню не підлягає.

Ухвала суду за результатами розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 451 ЦПК України) набирає законної сили за правилами статті 261 ЦПК України. Нормами розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не встановлено іншого порядку набрання законної сили ухвалами, які постановляються за наслідками розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Крім того, частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Суду не надано належних та допустимих доказів понесення скаржником судових витрат на професійну правничу допомогу. Отже, підстави для стягнення на користь скаржника судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні, у зв`язку з недоведеністю.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259-261, 268, 352, 354, 355, 447-453 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколи Миколайовича - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Адаменко Миколи Миколайовича щодо не зняття арешту, накладеного на грошові кошти, які є пенсією.

Зобов`язати головного державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винести постанову про зняття арешту з рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , для отримання пенсії, накладеного в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя І.Г.Дубовенко