Справа №705/2052/24
2/705/1522/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Яроміч О.В., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013, який був розірваний Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2023. У період перебування у шлюбі 21.05.2019 сторонами за спільні кошти був придбаний транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, власником якого було записано відповідача ОСОБА_2 . Після фактичного розпаду сім`ї та розірвання шлюбу вказаний автомобіль залишився у користуванні відповідача та перебуває у його розпорядженні, позивач доступу до автомобіля не має, а в добровільному порядку дійти згоди щодо його розподілу сторонам не вдалося, тому виникла необхідність у зверненні з даним позовом до суду, в якому позивач просить залишити автомобіль у особистій власності відповідача та стягнути з нього грошову компенсацію за частку у спільному майні автомобілі, в розмірі 150500,00 грн.

Ухвалою судді від 16.04.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

Станом на 22.05.2024 відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.08.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2023, яке набрало законної сили 19.05.2023.

У період перебування у шлюбі 21.05.2019 сторонами був придбаний транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, власником якого зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією, наданою Територіальним сервісним центром МВС №7142 за вих. № 31/3142-92 від 23.03.2024.

Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, зареєстрованого 21.05.2019 за ОСОБА_2 , станом на 27.03.2024 його ринкова вартість становить 301000 грн. 00 коп.

Згідно ч.1, ч.3ст. 356 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 63 СК України дружина й чоловік мають рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова Пленуму), а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби: грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Позивач на підтвердження вартості автомобіля надала Звіт про оцінку транспортного засобу, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, становить 301000 грн. 00 коп.

Відповідач заперечень щодо визначеної вартості автомобіля суду не подав.

Відповідно до статті 71СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України(стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду:від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц; від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц; від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19.

Зважаючи на те, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску зареєстрований за відповідачем, та перебуває у його користуванні, позивачка не має можливості ним користуватися, тому суд дійшов висновку, що поділ вказаного транспортного засобу, який є спільним майном подружжя, необхідно здійснити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 150500,00 грн. вартості належної їй 1/2 частки.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Врахувавши подані позивачем докази, та те, що спірний автомобіль придбаний у шлюбі, перебуває у користуванні відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. ст. 60,65,70 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суддя

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Залишити у особистій власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , грошову компенсацію за її частку у спільному майні - автомобілі марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, в розмірі 150500 (сто п`ятдесят тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в розмірі 1550 грн. 00 коп.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Гудзенко