КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4606/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 - адвокатів Сластнікової Ганни Олександрівни та ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 (позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування та просила суд стягнути з відповідача 238 060,65 грн на відшкодуванням майнової шкоди, з яких: 235 060,65 грн - вартість відновлювальних робіт автомобіля, 2 500,00 грн - вартість послуг з визначення розміру матеріальних збитків, а також 20 000,00 грн - відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 29 березня 2021 року о 09 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Лісостеповій, 6 (Осокорки) у м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , під її керуванням, у результаті якої було пошкоджено транспортні засоби.

ДТП сталася внаслідок винних дій водія автомобіля «Мазда СХ-7».

Цивільна відповідальність власника наземного транспортного засобу «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», страховик).

Позивач зазначала, що листом від 06 серпня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомило її про виплату страхового відшкодування у розмірі 92 001,13 грн.

Однак, згідно Звіту про оцінку від 16 травня 2021 року № 03-16/05, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту її автомобіля становить 327 561,78 грн, а вартість послуг оцінювача - 2 500,00 грн.

Таким чином, вартість реального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка мала місце 29 березня 2021 року, становить 330 061,78 грн.

Посилаючись на положення статей 1166, 1187 ЦК України, позивач вказувала, що розмір завданої майнової шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, тому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 238 060,65 грн має сплатити відповідач.

Крім того, внаслідок винних дій ОСОБА_1 позивачу було заподіяно моральну (немайнову) шкоду, яка виразилася в душевному болі, депресії, внаслідок пошкодження майна, придбаного за кошти, зароблені тяжкою працею. Неможливість використання транспортного засобу за цільовим призначенням, утруднило підтримання нормальних соціальних стосунків з дітьми, онуками, іншими близьким родичами та друзями. Оскільки відповідач самоусунувся від відшкодування шкоди, позивач був вимушений додатково витрачати свій час для поновлення порушених прав. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 197 561,78 гривень, витрати на проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку в сумі 2500,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 2597,52 гривень. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1930,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернулись його представники, адвокати: Сластнікова Г.О., Сергієнко Н.О., які, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та за результатами нового розгляду справи ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначають, що стороною позивача спотворено факти щодо не здійснення ремонту пошкодженого автомобіля, які стали підставою для призначення протиправної експертизи. Обставиною, що має значення для справи є дата, з якої авто відремонтоване.

Суд неправомірно взяв до уваги звіт про оцінку КТЗ №03-16/05 від 16.05.2021, вважаючи його повним та об`єктивним доказом обсягу шкоди, завданої автомобілю позивача.

Поряд із цим, суд першої інстанції переплутав поняття вартість відновлювального ремонту та матеріальні збитки.

Матеріали справи не містять доказів тієї обставини, що позивач зазнав реальних збитків в розмірі, який встановлений судом - 327 561,78 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 статті 360 ЦПК України).

У судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_1 - адвокати: Сергієнко Н.О., Сластнікова Г.О. підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивачки ОСОБА_3 - адвокат Кучерук М.В. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Третя особа - ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» свого представника для участі у судовому засіданні не направила, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до положень процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, що29 березня 2021 року о 09:50 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мазда СХ-7» д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Лісостеповій,6 (Осокорки) в м. Києві в порушення п. 12.1, 13.1 ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. (том 1, а.с. 6-11).

Частина 6 статті 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Судом також установлено, що власником автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (том 1, а.с.13).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 29 березня 2021 року була застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) № 201455564, з лімітом відповідальності в розмірі 130 000 грн. за шкоду завдану майну потерпілих осіб, франшиза -0 грн (том 1, а.с.14).

06 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування (том 1, а.с.17).

06 серпня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомило ОСОБА_3 про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 92 001,13 грн (матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту зносу).(том 1, а.с.18).

Судом першої інстанції також встановлено, що за замовленням позивачки ОСОБА_3 16 травня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 складено Звіт про оцінку КТЗ, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням ПДВ на запчастини, становить 327 561,78 грн, вартість матеріального збитку складає 144 415,52 грн, вартість розрахунку матеріального збитку (вартість послуг оцінювача) - 2 500,00 (том 1, а.с.19-49).

Судом першої інстанції за клопотанням представника відповідача, для встановлення обсягу завданої позивачу шкоди внаслідок ДТП, 21 червня 2022 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені такі питання:

- яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 , який було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.03.2021 по вул. Лісостеповій, 6 в м. Києві станом на дату ДТП - 29.03.2021?;

- яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 , який було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.03.2021 по вул. Лісостеповій, 6 в м. Києві станом на дату ДТП - 29.03.2021?;

- яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 , який було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.03.2021 по вул. Лісостеповій, 6 в м. Києві станом час проведення експертизи?

Зобов`язано позивача ОСОБА_3 надати на огляд експертам автомобіль марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 .

14 жовтня 2022 року експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено Висновок №18190/22-54 за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Згідно з вказаним Висновком експерта ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , який було пошкоджено у ДТП 29 березня 2021 року, станом на дату ДТП складає 232 711,78 грн; вартість матеріального збитку - 93 973,32 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , який було пошкоджено у ДТП 29 березня 2021 року, станом на дату час проведення експертизи складає 232 711,78 грн (том 1, а.с. 204-234).

Крім того, експерт ОСОБА_5 надав пояснення у судовому засіданні у суді першої інстанції та вказав, що працює судовим експертом у КНДІСЕ. Складаючи висновок керувався не лише методикою, а й іншими нормативними актами, своїми знаннями. На запитання відповів, що експертам дозволяється робити експертні дослідження за матеріалами справи, тобто за кольоровими фотокартками. Підтвердив, що при огляді транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , ним було встановлено, що він частково відремонтований, проте повідомлень про неможливість проведення дослідження він до суду не направляв.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 , посилаючись на положення статті 1166, 1187, 1194 ЦК України, просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 , як з особи, винної у завданні шкоди, на свою користь різницю між розміром матеріальної шкоди - 330 051,78 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля, визначена відповідно до Звіту про оцінку КТЗ від 16.05.2021 року, визначеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 ) та сумою страхового відшкодування - 92 001,13 грн, виплаченою ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай», а також вартість послуг оцінювача 2500,00 грн та моральну шкоду20 000,00 грн.

Суд першої інстанції, врахувавши вищенаведені обставини справи, застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а саме положення ст. ст. 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, дійшов висновку про те, що з відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром майнової шкоди (витратами на відновлення пошкодженого автомобіля) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що здійснена його страховиком на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги як належний доказ поданий позивачем Звіт про оцінку КТЗ, складений 16 травня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , згідно з яким вартість відновлювального ремонту КТЗ «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням ПДВ на запчастини, становить 327 561,78 грн, вартість матеріального збитку складає 144 415,52 грн.

Висновок №18190/22-54 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 14 жовтня 2022 року, складений експертом Матвеївим В.В. суд першої інстанції відхилив, як неналежний доказ, вказавши на те, що його виконано з порушенням вимог чинного законодавства про проведення судових експертиз, що вплинули на об`єктивність та достовірність висновку експерта.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

Така особа відповідно до частини другої статті 1192 ЦК Українимає відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Статтями 28, 29 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 27 березня 1992 року за № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

У даному випадку позивачкою, як потерпілою особою (власником майна),пред`явлено вимогу до відповідача, як винуватця ДТП, про відшкодування залишку між фактичним розміром збитків та сумою страхового відшкодування, яку виплатив його страховик, для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в ДТП, розмір якої встановлено, зокрема, Звітом про оцінку КТЗ, складеним 16 травня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 за наслідками огляду та оцінки належного позивачу транспортного засобу.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі №753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року по справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі №461/2217/19.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, який визнав неналежним доказом Висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи№18190/22-54 від 14 жовтня 2022 року, складений експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Однією із вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд КТЗ оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики, а саме технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Згідно із п. 8.1, 8.5 указаної Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Таким чином, калькуляція вартості відновлювального ремонту є складовою вартості матеріального збитку, тому з урахуванням п. 5.1 Методики експерт не має права складати висновок без огляду об`єкта дослідження, за виключенням випадку, коли суд або слідчий орган надає необхідні дані для оцінки.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року, якою призначено судову автотоварознавчу експертизу, визначено, що проведення експертизи слід здійснити шляхом безпосереднього огляду автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Поряд із цим, експерт самостійно, без погодження із судом, який призначив експертизу, обрав спосіб проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається із дослідницької частини Висновку судової автотоварознавчої експертизи: вирішення поставленого питання проводилось на основі інформації що міститься у матеріалах цивільної справи № 753/24128/21, та результатів огляду частково відновленого пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «ТОYОТА FJ Сruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 10 серпня 2022 року, (див. додаток 1 та фототаблицю до висновку), станом та в цінах на дату ДТП 29 березня 2021 року, та станом на час проведення експертизи. Оскільки, в першому та другому питанні дата оцінки передує даті проведенні дослідження, та те, що об`єкт дослідження станом на дату огляду 10 серпня 2022 року після ДТП представлено частково відновлено, а саме, відновлено - замінено пошкоджену задню ходову частину разом із мостом, лівим диском із речагами підвіски тощо, тому, калькуляцію відновлювального ремонту складено з урахуванням номенклатури тільки тих складових, які були замінені після ДТП, ступінь та характер пошкоджень, яких можливо визначити по наявним на кольорових фотознімкам, що містяться у додатках наданому Звіті про оцінку КТЗ № 03-16/05 від 16 травня 2021 року (том 1, а.с. 208).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що висновок судової автотоварознавчої експертизи № 18190/22-54, складений 14 жовтня 2022 року експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, оскільки його виконано з порушенням вимог чинного законодавства про проведення судових експертиз, що вплинули на об`єктивність та достовірність висновку експерта.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи, що звітом про оцінку КТЗ визначено вартість матеріального збитку (оцінена шкода) - 144415,52 грн, а ліміт відповідальності за полісом ТДВ " СК "Ю.ЕС.АЙ" складає 130 000 грн., суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що сума 37 998,87 грн. є недоплаченим страховим відшкодуванням (130 000 - 92 001,13) та не може покладатися на завдавача збитків, тобто відповідача.

За таких обставин, районний суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, у розмірі 197 561,78 грн, виходячи з розміру, визначеному у звіті про оцінку КТЗ № 03-16/05 з урахуванням ліміту відповідальності страховика - (327 561,78 - 130 000,00), а також витрат на проведення дослідження про визначення розміру збитку - 2 500,00 грн.

Відповідачем не надано доказів на спростування суми вартості відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу, яка була визначена у Звіті про оцінку КТЗ, складеному 16 травня 2021 року.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, зокрема і щодо розміру майнової шкоди, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права.

При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 5 000 грн.

У відповідності до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП пошкоджено належний позивачу автомобіль, що спричинило істотність вимушених змін у її життєвих, сімейних стосунках, тож, урахувавши глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного їй майна, ступінь вини відповідача та застосовуючи принципів розумності і справедливості, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 5 000,00 грн на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на їх законність та обґрунтованість не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_1 - адвокатів Сластнікової Ганни Олександрівни та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.