Справа № 201/560/24
Провадження № 2/201/1151/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 16.01.2024р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.01.2024р. позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а.с. № 23).

07.05.2024р. представником позивачки адвокатом Федорцем Є.Є. (діє на підставі ордеру від 12.02.2024р. - а.с. № 36) було уточнено позовні вимоги, в обґрунтування яких адвокат посилався на те, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить позивачці, відповідач з початку 2022р. в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, втім значиться зареєстрованим в квартирі ще з 2003р., отже за часів, коли сторони перебували у шлюбі. Відповідач самостійно з реєстраційного обліку не знімається, а тому іншого, окрім судового, порядку вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації немає. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивачки визнати колишнього чоловіка позивачки таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 04.06.2024р. з призначенням справи до судового розгляду (а.с.№79).

Представник позивачки в заяві до суду від 10.07.2024р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, а також висловив свою незгоду на ухвалення заочного рішення суду, оскільки відповідач обізнаний про необхідність знятися з реєстраційного обліку (а.с. № 88).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчі та судове засідання по справі, які були призначені на 20.03.2024р., 04.06.2024р. та 10.07.2024р. (відповідно), не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач кожного разу повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 29.01.2024р. (а.с.№ 30), втім до суду поверталися конверти з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. №43, 75, 81). Крім того, про дати розгляду справи відповідач також був повідомлений шляхом направлення sms-повідомлення на свій номер, які він отримував (а.с № 58, 77, 86), та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с № 62, 78, 87).

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в підготовчі та судове засідання по справі, які були призначені на 20.03.2024р., 04.06.2024р. та 10.07.2024р. (відповідно), не з`явився, про дати розгляду справи судом повідомлявся належним чином (а.с. № 59, 76, 85).

За вищезазначеного, приймаючи до увагу заяву представника позивачки та неявку відповідача та представника третьої особи при належному повідомленні, суд у відповідності до положень ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України розглянув справу в судовому засіданні 10.07.2024р. за відсутності обох сторін та третьої особи та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме представник позивачки по тексту заяви до суду від 10.07.2024р. не дав згоду на заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України закріпив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд.

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання осіб здійснюється за адресою їх проживання, аналогічні вимоги містяться у ч. 1 ст. 29 ЦК України, відповідно до яких місцем проживання особи є житловий будинок або квартира, де вона фактично постійно або тимчасово мешкає. При цьому, у разі зміни місця мешкання, особа повинна протягом 7 днів відмінити свою попередню реєстрацію та зареєструвати нове місце мешкання. У разі недодержання вимог закону щодо реєстрації місця мешкання, зокрема ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання може бути скасована за рішенням суду.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (в останнє) з 04.02.2020р., втім шлюб між ними було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2022р. у справі № 201/11520/21, рішення набрало законної сили 25.02.2022р. (а.с. № 18-19).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності (одноособово) тільки позивачці за договором купівлі-продажу від 09.08.2000р. (а.с. № 67-68).

З 11.03.2003р. в даній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача (а.с. №30), який самостійно з реєстраційного обліку не знімається, втім в квартирі не проживає без поважних причин з січня 2022р.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою на протязі останніх двох років, а саме з січня 2022р. підтверджується актом про не проживання особи від 01.05.2024р., складеного за участю сусідів позивачки, акт завірено головою ОСББ ОСОБА_3 (а.с. № 69).

Також, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2022р. у справі № 201/11520/21 встановлено факт того, що сторони фактично припинили шлюбні відносини з липня 2021р.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз доказів у справі та зазначених норм цивільного законодавства та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», дає підстави суду вважати позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного та з огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 з січня 2022р. (тобто більше двох років) не мешкає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , самостійно з реєстраційного обліку не знімається, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, а відповідачка, як інвалід 2-ї групи (а.с. № 2), була звільнена від сплати судового збору при подачі позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 6 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.