КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року місто Київ

Справа № 761/35265/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7851/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

за участю секретаря судових засідань Рябошапка М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Півторака Тараса Олеговича в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року (постановлену у складі судді Юзькової О. Л., інформація про дату складання повного тексту ухвали відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" міста Києва Тарасенка Ігоря Миколайовича, Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності

ВСТАНОВИВ

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенка І. М., АТ «УКРСОЦБАНК», в якому просив:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47418087 від 19.06.2019 р. прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Києва Тарасенком Ігорем Миколайовичем;

- скасувати запис про право власності номер 32059713 від 13.06.2019 17:28:10 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовувавтим, що письмова вимога йому відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» не надсилалась, оцінка предмета іпотеки не проводилась, іпотечний договір не містить іпотечного застереження та на момент реєстрації предмета іпотеки за Банком діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47418087 від 19.06.2019 17:51:19 прийняте Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенком І. М. та припинено право власності АТ «УКРСОЦБАНК» (, м. Київ, вул. Велика Васільківська, буд. 100) на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнутоз Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва ТарасенкаІ. М. на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн 00 к.

Стягнутоз АТ«УКРСОЦБАНК» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн 00 к.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У березні 2023 року АТ «Сенс Банк», як правонаступник АТ «УКРСОЦБАНК», подало до Шевченківського районного суду міста Києва заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року.

Заяву обґрунтовано тим, що судом було розглянуто справу у відсутність сторони відповідача, оскільки матеріали справи не містять відомостей про отримання відповідачем судових повісток та рішення суду.

Також, сторона заявника зазначає, що судом неповною мірою було з`ясовано обставини справи та не надано належної оцінки доказам, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, стороною відповідача було заявлено у вказаній заяві про перегляд заочного рішення клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки вказаний строк було пропущено з поважної причини.

Просить поновити строк на подачу заявита скасувати заочне рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року клопотання представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Комунального підприємства`Реєстраційне бюро" міста Києва Тарасенка Ігоря Миколайовича, Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності залишенобез задоволення.

Заяву представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від15.06.2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Комунального підприємства`Реєстраційне бюро" міста Києва Тарасенка Ігоря Миколайовича, Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою, Півторак Т. О. в інтересах АТ «Сенс Банк» 31 січня 2024 року, згідно поштової відмітки, направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року скасувати, а справу передати до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом порушено норми процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали.

Зазначає,що строк було пропущено з поважних причин.

Вказує, що якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов?язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

Зазначає, що оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв?язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

Вказує, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, залишення без розгляду заяви перешкоджає оскарженню рішення.

Вважає, що висновки суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду суперечать нормам ЦПК України та є помилковими.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник АТ «Сенс Банк» адвокат Півторак Т. О. доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача адвокат Миронюк Д. Д. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу без змін, а скаргу без задоволення. Вказував, що відповідачем не обґрунтовано чому за період з грудня по березень не було подано заяву про перегляд заочного рішення. Недотримання встановленої законом процедури оскарження рішення не є поважною причиною пропуску строку.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючої судді Желепи О.В., пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи без задоволення клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи без розгляду заяву про перегляд заочного рішення суд першої інстанції виснував, що будучи ознайомленим в грудні 2022 року з текстом заочного рішення, в якому роз`яснено порядок його оскарження, передбачений приписами чинного ЦПК України, представник АТ "Сенс Банк" направив заяву про його перегляд засобами поштового зв`язку 14.03.2023 р.

Представником заявника не зазначено причини пропуску встановленого законом строку для подачі відповідної заяви, які б суд міг визнати поважними.

Суд також зазначив, що заочне рішення перегляд якого вимагається, направлено Шевченківським районним судом м. Києва на адресу відповідача 20.09.2022 р. засобами поштового зв`язку. Також, як свідчить витяг з системи Д-3 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва 08.11.2022 р. розміщено в електронному кабінеті відповідача.

За таких обставин суд вважав, що підстави для поновлення процесуального строку відсутні, а до заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2022 р. застосовані положення ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки є помилковими, та такими, що суперечать обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального права та помилкового залишення без розгляду заяви банку через пропуск строку для її подачі. Скаржник вважає, що суд навіть не встановивши поважних причин для поновлення строку для подачі заяви мав би залишити таку без задоволення , а не залишати без розгляду.

Такі доводи скарги колегія суддів відхиляє, оскільки Велика палата Верховного Суду в постанові від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 відступила від висновківсформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Щодо помилковості висновку суду першої інстанції про пропуск строку без поважних причин:

З матеріалів справи вбачається та апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи міститься заява АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа Банк») в якій повідомлено суд першої інстанції про припинення юридичної особи АТ Укрсоцбанк».

Однак АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа Банк») не був залучений до участі у розгляді справи в якості правонаступника відповідача, вказане питання не було вирішено судом першої інстанції, позивачем жодної заяви не було подано, ні в протоколах судових засідань, ні процесуальні документи суду не містять будь-якого посилання на те, що АТ «Укрсоцбанк» було замінено його правонаступником АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа Банк»).

АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа Банк») не повідомлявся судом про призначені судові засідання та про ухвалене рішення. Згідно супровідного листа від 15.06.2022 копія заочного рішення адресована АТ «Укрсоцбанк». Доказів направлення копії заочного рішення АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа Банк») матеріали справи не містять.

Оскільки АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа Банк») не був залучений до участі у розгляді справи, то відповідно не мав доступу до електронних матеріалів справи в системі «Електронний суд».

Таким чином посилання суду на те, що заочне рішення направлено Шевченківським районним судом м. Києва на адресу відповідача 20.09.2022 р. засобами поштового зв`язку, є безпідставним, оскільки стосується АТ «Укрсоцбанк», судом не було направлено та адресовано жодного документу АТ « Альфа Банк» чи АТ «Сенс Банк».

Також твердження суду, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва 08.11.2022 р. розміщено в електронному кабінеті відповідача, апеляційний суд сприймає критично, оскільки як вже зазначалось вище на момент ухвалення судом заочного рішення відповідачем у справі був АТ «Укрсоцбанк». Таким чином можна зробити висновок, що саме в електронному кабінеті АТ «Укрсоцбанк» було розміщено заочне рішення. Доказів, щоб підтверджували наявність у АТ «Сенс Банк» можливості ознайомитись з заочним рішенням у день його доставлення в систему «Електронний суд» матеріали справи не містять.

Не містять матеріали справи і довідки на яку посилається суд як на доказ вручення копії заочного рішення через систему електронний суд.

За таких обставин апеляційний суд вважає встановленим, що суд не виконав свій обов`язок про вручення відповідачу копії заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку, суд не врахував що за ч.3 ст. 284 ЦПК України законом визначено право на поновлення пропущеного строку, якщо заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення.

Суд мав врахувати і вищенаведені та встановлені судом обставини, так як на одну з причин на яку посилався відповідач в заяві про поновлення строку це не вручення заочного рішення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року оприлюднено в ЄДРСР 10 листопада 2022 року.

АТ «Сенс Банк» вказує, що зі змістом заочного рішення ознайомилось в ЄДРСР 20 грудня 2022 року.

21 грудня 2022 року АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги.

Скаржник вказує, що копію ухвали апеляційного суду ним отримано 13 березня 2023 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення АТ «Сенс Банк» звернулось 14 березня 2023 року.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Згідно із статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є, у тому числі, є розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Доступність апеляційного та касаційного оскарження судових рішень неодноразово була предметом розгляду Конституційного Суду України.

Зокрема, Конституційний Суд України визнав, що можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Законодавець, щоб не чинити свавільно під час установлення обмежень або заборон на оскарження апеляційним порядком окремих процесуальних судових рішень (ухвал), повинен, зокрема, враховувати юридичні наслідки, що настають для особи в результаті ухвалення судового рішення (ухвали), наявність інших, установлених процесуальним законом, дієвих механізмів захисту та поновлення порушених прав і свобод особи (абзац другий підпункту 4.3.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 2-р(II)/2023).

Не залучення в даній справі правонаступника відповідача, не вручення заочного рішення відповідачу, наявність Конституційного права на оскарження рішення в апеляційному порядку, допущення помилки представником банку в порядку оскарження заочного рішення та подачу заяви про перегляд одразу після отримання ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги: такі обставини в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача права на поновлення пропущеного строку та поважність причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20(провадження № 14-25цс24), в якій зазначено, що порушення відповідачем порядку оскарження заочного рішення не є поважною причиною пропуску строку, з огляду на наступне.

Обставини встановлені в даній справі і в тій на яку посилається позивач різні, а саме в даній справі відсутні докази вручення заочного рішення , особі, яка його оскаржує, а також саме заочне рішення ухвалено щодо іншої юридичної особи.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20вирішувала питання процесуальних особливостей оскарження судового рішення, постановленого в порядку заочного провадження, реалізації учасниками процесу права на апеляційне оскарження заочного рішення та, зокрема, процесуальних наслідків подання заяви про перегляд заочного рішення з пропуском установленого законом строку.

Питання щодо неповажності причин пропуску строку у зв`язку з порушенням порядку оскарження заочного рішення, розглядалось Великою Палатою Верховного Суду в контексті конкретної справи і не може застосовуватись до інших справ як аксіома, без врахування конкретних унікальних обставин кожної справи, оскільки в іншому випадку це призведе до порушення прав відповідачів на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для розгляду даної справи, обставини на які посилався суд є недоведеними, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 284, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Півторака Тараса Олеговича в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року - скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. В. Немировська