Справа № 575/836/23
"16" липня 2024 р. м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Сидоренка Р.В.,
з участю секретаря Якубович В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Цуркана Віктора Івановича про розподіл судових витрат у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в минулому Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області) Мовчан Лідія Олексіївна; ОСОБА_2 ; Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; Департамент патрульної поліції Національної поліції України; стягувач: ОСОБА_3 ; орган примусового виконання: Охтирський відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.06.2024 задоволено скаргу ОСОБА_1 в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
До закінчення судових дебатів представником заявника заявлено про те, що додаткові докази на підтвердження понесених судових витрат ними будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
01.07.2024 представник заявника звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, якою просить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 435,00 грн (поштові супроводження скарги з додатками, документальних доказів), витрати по поштовому супроводженню адвокатських запитів на підтвердження працевлаштування водієм в розмірі 175,00 грн, сплаченого судового збору за подання та розгляду апеляційної скарги в розмірі 429,44 грн, за професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6200,00 грн.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що, відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, проаналізував матеріали справи та дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Тобто, з вказаних норм слідує, що розгляд скарг в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, здійснюється судом з участю як стягувача, так і боржника, незалежно від того, ким із сторін виконавчого провадження була подана скарга. Обов`язок відшкодувати понесені, в тому числі заінтересованими особами, під час розгляду скарги судові витрати ст. 452 ЦПК України покладено в залежності від результатів розгляду скарги - на заявника або на орган державної виконавчої служби (приватного виконавця).
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надані договір про правничу допомогу від 26.08.2023 (в межах розгляду скарги); розрахункова квитанція серії ЦВІ №26-08/2023 про оплату 3100 грн; договір про правничу допомогу від 15.11.2023 (в межах розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення скарги); розрахункова квитанція серії ЦВІ №16-11/2023 про оплату 3100 грн; акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 28.06.2024; акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 28.06.2024.
Отже, зазначені документи свідчать про доведеність стороною позивача обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, обставини справи, необхідний і фактично наданий обсяг правової допомоги, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 6200,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн, які підлягають стягненню на користь заявника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 зі змінами від 28.02.2018 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи.
Частинами 1, 9 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України у разі подання до суду апеляційної скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копій та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що 28.08.2023 заявником було надіслано на адресу заінтересованих осіб копії скарги з копіями доданих до неї документів та сплачено за ці поштові відправлення 130,00 грн (т. 1, а.с. 49-51), 06.09.2023 заявником було надіслано на адресу заінтересованих осіб копії доказів по справі та сплачено за поштові повідомлення 121,00 грн (т. 1, а.с. 125 зворот - 128), 20.09.2023 заявником надіслано повторно на адресу ОСОБА_4 копію скарги з копіями доданих до неї документів та сплачено за це поштове відправлення 32,00 грн (т. 1, а.с. 198 зворот), 05.10.2023 та 11.11.2023 представником заявника надіслано поштою адвокатські запити та сплачено за ці поштові відправлення 207,00 грн (т. 3, а.с. 77-79), 28.10.2023 заявником надіслано на адресу ОСОБА_4 копії доказів по справі та сплачено за поштове повідомлення 36,00 грн (т. 2, а.с. 108), 17.11.2023 заявником було надіслано на адресу заінтересованих осіб копії апеляційної скарги з копіями доданих до неї матеріалів та сплачено за ці поштові відправлення 78,00 грн (т. 1, а.с. 49-51), 29.06.2024 заявником надіслано на адресу ОСОБА_4 копії доказів по справі та сплачено за поштове повідомлення 38,00 грн (т. 3, а.с. 76 зворот).
Отже, поштові витрати заявника, пов`язані з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, складають у загальному розмірі 642,00 грн, які підлягають стягненнню на його користь.
Крім того, при подачі до суду апеляційної скарги на ухвалу суду від 30.10.2023 про залишення скарги без розгляду та повернення її заявнику, заявником було сплачено судовий збір в розмірі 429,44 грн (т. 2, а.с. 148), який підлягає відшкодуванню на користь заявника.
Таким чином, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рахунок відшкодування судових витрат 5074,44 грн (4000,00 грн + 642,00 грн + 429,44 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Конституції України, ст.ст. 2, 10-13, 60, 81, 83, 133, 137, 141, 246, 264, 265, 270, 356, 450, 452 ЦПК України, суд
Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Цуркана Віктора Івановича про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рахунок відшкодування судових витрат 5074,44 грн (п`ять тисяч сімдесят чотири) гривні 74 копійки.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко