печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Новак Р.В.

при секретарі судових засідань Бурячок А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої органами досудового слідства, прокуратури та суддями,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Верховного Суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої органами досудового слідства, прокуратури та суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Верховним Судом постановлено ухвалу від 27.12.2019 по справі № 706/332/19, якою відмовлено позивачу у відкритті касаційної скарги, у зв`язку з цим просить стягнути на його користь грошові кошти на відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 24.03.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 5).

Ухвалою суду від 19.06.2023 позовну заяву визнано не поданою та повернуто заявнику (а.с. 13).

Постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2024 ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19.06.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду (а.с. 28-29).

Ухвалою суду від 13.02.2024 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом учасників справи (а.с. 34).

11.04.2024 від представника відповідача Добролюбова В.І. надійшов відзив на позов, відповідно до якого оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Також, суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час здійснення ними правосуддя, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних дій. Оскільки спір в частині вимог до суду не можна розглядати в порядку цивільного судочинства та взагалі такий спір не підлягає судовому розгляду, провадження у цій справі за позовом до Верховного Суду підлягає закриттю (а.с.40-42).

27.05.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшли пояснення та розрахунок (а.с. 53-55).

До судового засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання належним чином були повідомлені.

Дослідивши позовну заяву та долучені до неї докази суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 08.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц Закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду, вчинених під час розгляду ним справ, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а такса про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретне справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду конкретної справи, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2019 у справі № 636/5534/15).

У пунктімм10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» судам роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтями 12, 77, 79, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У випадку неналежної поведінки судді та/або інших випадках (за наявності підстав і у визначеному законом порядку) громадяни мають право звертатися до компетентних органів у відповідності до вимог Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

Отже, чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді в іншій спосіб, ніж шляхом звернення до суду з позовом.

Оскарження будь-яких дій судді щодо здійснення ним правосуддя не може відбуватися шляхом ініціювання судового процесу проти суду (судді). Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час здійснення ними правосуддя, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних дій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Положення цієї норми стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц).

Оскільки спір в частині вимог до суду не можна розглядати за правилами цивільного судочинства та взагалі такий спір не підлягає судовому розгляду, суд вважає, що провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, 353-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої органами досудового слідства, прокуратури та суддями - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.В. Новак