Номер провадження: 22-ц/813/2892/24
Справа № 502/1121/23
Головуючий у першій інстанції Маслеников О.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка Костянтина Вікторовича на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 вересня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою звернулась ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрованого: АДРЕСА_1 на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина студента, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10 000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду, до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-х років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 30 червня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них є дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище дитини було змінено рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 1 червня 2009 року по справі № 2-2154/2009.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, 10.03.2005 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано, та їй присвоєно прізвище ОСОБА_8 . Їх син з дня народження і по сьогоднішній день проживає зі позивачем та знаходиться на її утриманні. До досягнення ним повноліття відповідач сплачував на його утримання аліменти.

На даний час, повнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом 1 курсу денної форми навчання, за спеціальністю 125 Кібербезпека, навчання за контрактом, Національного університету «Одеська політехніка», термін навчання з 01.10.2022 року по 31.07.2026 року. У зв`язку із навчанням син потребує матеріальної допомоги, необхідної для підтримки нормальної життєдіяльності.

Крім того, відповідач приховує своє місце роботи за кордоном, а саме: є моряком закордонного плавання про що свідчать данні з регулярного перетину кордону, відповідь в межах виконавчого провадження з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, про діючі документи моряка, які були оновлені нещодавно, отже на думку позивача, має можливість утримувати повнолітнього сина - ОСОБА_4 .

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22 вересня 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрованої: АДРЕСА_2 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 19.06.2023 року і до припинення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років - 24.05.2028 року.

Зазначено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованого: АДРЕСА_1 - 1073,60 гривень судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 , представник ОСОБА_2 адвокат Давиденко Костянтин Вікторович подали апеляційні скарги, в яких:

- ОСОБА_3 просить рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі;

- представник ОСОБА_2 адвокат Давиденко Костянтин Вікторович просить рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 вересня 2023 року скасувати у повному обсязі та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

26.12.2023 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка Костянтина Вікторовича надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому представник відповідача просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування поданого відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що у свідоцтві про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 , в графі батько зазначений ОСОБА_9 , а не ОСОБА_2 . Також позивачем долучено рішення Кілійського районного суду Одеської області від 1 червня 2009 року по справі № 2-2154/2009, яким суд виключив свідчення про батька ОСОБА_2 з актового запису № 35 про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже і правові підстави для стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися відсутні.

29.03.2024 року до апеляційного суду ОСОБА_10 подано заперечення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка К.В., в яких позивач просить суд у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка К.В. відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування поданих заперечень позивач зазначає, що зміни до актового запису № 35 про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були внесені на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 1 червня 2009 року по справі № 2-2154/2009, яким ОСОБА_2 позбавили батьківських прав. Однак, зазначена обставина не стала підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів як за рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі № 2-1229/2005 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину так і у цій справі про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є аліментні зобов`язання, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи вимоги позивача у повному обсязі та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 19.06.2023 року і до припинення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років - 24.05.2028 року, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти у розмірі 10 000 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, є надмірними, адже матеріали справи не місять відомостей щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_12 перебували у зареєстрованому шлюбі, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 30.06.2002 року Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 26 від 30.06.2002 року (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 16.03.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 11 від 28.01.2005 року. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_8 (а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого повторно 21 липня 2009 року Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області актовий запис № 35, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 154).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 11.06.2009 року по справі № 2-154/2009, позов задоволено, позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виключено свідчення про батька дитини з актового запису про народження. Змінено прізвище дитини з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_4 » (а.с. 9).

Шлюб ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований 15.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 , актовий запис № 199 від 15.06.2011 року (а.с. 6).

Згідно виконавчого листа по справі № 2-1229/2005 року, виданого Кілійським районним судом Одеської області вбачається, що стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_16 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, починаючи з 14.06.2005 року до повноліття дитини (а.с. 153).

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України за вих. № 65975892 від 30.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_18 неодноразово перетинав кордон в період з 11.07.2017 року по 10.07.2022 року (а.с. 12).

Згідно повідомлення Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за вих. № 1/8-872/02-1353/22 від 27.07.2022 року вбачається, що у Єдиному державному реєстрі документів моряків є відомості щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення Головного управління ДПС України в Одеській області за вих. № 21866/6/15-32-12-06-06 від 05.10.2022 року вбачається, що фізична особа ОСОБА_2 перебував на обліку, як фізична особа підприємець з 04.05.2016 року по 30.12.2021 року (а.с. 14).

Згідно договору про надання платної освітньої послуги № 03-20078к від 14.09.2022 року, укладеного між Національним університетом «Одеська політехніка» та ОСОБА_4 , вбачається, що предметом договору є надання освітньої послуги. Форма навчання денна. Строк надання освітньої послуги з 01.10.2022 року по 31.07.2026 року. Назва спеціальності 125 Кібербезпека. Згідно п. 9 Договору, загальна вартість освітньої послуги за кожний навчальний рік:

-1 курс : 32000 (тридцять дві тисячі) гривень;

-2 курс : 32000 (тридцять дві тисячі) гривень;

-3 курс : 32000 (тридцять дві тисячі) гривень;

-4 курс : 32000 (тридцять дві тисячі) гривень (а.с. 17).

Відповідно до п. 10 Договору, Замовник вносить плату у розмірі вартості навчального семестру безготівково двічі на рік, до 01 вересня та до 01 лютого поточного року (а.с. 17 зворот).

Згідно довідки № 413 від 28.04.2023 року виданої Національним університетом «Одеська Політехніка» вбачається, що ОСОБА_4 дійсно є студентом 1 курсу денної форми здобуття вищої освіти Інституту інформаційної безпеки радіоелектроніки та телекомунікації. Закінчення навчання планується 30.06.2026 року (а.с. 16).

Відповідно до квитанції № ЕВВ2-91ЕМ-В0А8-72АН від 06.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_10 на користь Державного університету «Одеська політехніка» сплачено 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, як плата за навчання ОСОБА_4 за 1 курс (а.с. 18).

Згідно квитанції № 082А-Р9А1-7В53-26ТМ від 20.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_10 на користь Державного університету «Одеська політехніка» сплачено 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, як плата за навчання ОСОБА_4 за 1 курс (а.с. 19).

Відповідно до фіскального чеку від 03.02.2023 року вбачається, що придбано ноутбук ASUS Vivobook 15х Oled М1503ІА-L1088, загальною вартістю 32 499 гривень (а.с. 20).

Відповідно до фіскального чеку від 27.05.2023 року вбачається, що придбано смартфон Xiaomi Redmi Note 12 Pro, загальною вартістю 11 999 гривень (а.с. 21).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 337434271 від 29.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником:

- квартири АДРЕСА_3 ;

- квартири АДРЕСА_4 (а/с 79-80).

З договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 10 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 498, засвідченого приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Котиком Н.В. вбачається, що ОСОБА_14 , від імені якого діє ОСОБА_19 , на підставі довіреності, передає у власність своїй дитині ОСОБА_20 , належну йому на праві особистої приватної власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , а її мати ОСОБА_1 , як законний представник приймає 1/2 частину квартири в рахунок погашення аліментних зобов`язань до досягнення донькою повноліття (а.с. 105).

Шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований 26.09.2005 року Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 , актовий запис № 39 від 26.09.2005 року (а.с. 54).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 , виданого 24.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що ОСОБА_22 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_23 , актовий запис № 156 від 24.04.2015 року (а.с. 55).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 , виданого 07.09.2016 року Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_24 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_23 , актовий запис № 12 від 07.09.2016 року (а.с. 55).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 , виданого 24.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що ОСОБА_25 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_23 , актовий запис № 155 від 24.04.2015 року (а.с. 58).

Відповідно до Виписного епікризу з історії хвороби № 9239/445 від 07.11.2021 року відносно ОСОБА_2 вбачається, що відповідач має діагноз: U 07/1 ГВІ COVID-19, викликана SARS-CoV-2, важкий перебіг. Негоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія 3 кат. ЛН ІІІ ст. І 11.1 Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеня, високий ризик (а.с. 58-59).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 337485318 від 29.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 належить:

- 1/2 частина земельної ділянки площею 0, 0895 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:003:0100;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 (а/с 49-51).

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про освіту»).

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст.198 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, встановлює вичерпний перелік підстав, які суди повинні враховувати вирішуючи таку позовну вимогу. До такої підстави, зокрема належить стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_12 перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 16.03.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області було розірвано.

Від даного шлюбу у них є спільна дитина: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Кілійським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, справа № 2-1229/2005 року до досягнення ним повноліття.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 11.06.2009 року по справі № 2-154/2009, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключено свідчення про батька дитини з актового запису про народження, змінено прізвище дитини з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_4 ».

З тексту зазначеного рішення вбачається, що ОСОБА_2 оспорював батьківство, однак на підставі висновку тесту ДНК було встановлено, що останній є батьком дитини ОСОБА_26 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_7 , виданого повторно 21 липня 2009 року, актовий запис № 35, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційний суд вважав безпідставними посилання ОСОБА_2 на те, що його було позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_26 , а тому і юридичний зв`язок між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повністю відсутній, а отже і підстави для стягнення аліментів також відсутні, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Факт позбавлення особи батьківських прав відповідно до положень СК України не звільняє її від обов`язку утримувати дитину, а передбачає втрату нею саме певних майнових і немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною.

Вище викладене узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 та від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20.

Так у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 Верховний Суд зазначив: «Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та приймаючи нову постанову про залишення позовних вимог без задоволення, дійшов помилкових висновків про те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 СК України та передбачає утримання повнолітніх дочки, сина до досягнення двадцяти трьох років, не виникає у батьків, позбавлених батьківських прав, оскільки відповідно до частини другої статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини».

Доводи представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка К.В. щодо неврахування судом наведених ним висновків Верховного Суду в постанові від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказана постанова ухвалена у подібних правовідносинах, але за різних обставин, які встановлені судами.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на неможливість працювати взагалі, у зв`язку з погіршення стану здоров`я, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.

Відповідно до Виписного епікризу з історії хвороби № 9239/445 від 07.11.2021 року відносно ОСОБА_2 вбачається, що відповідач має діагноз: U 07/1 ГВІ COVID-19, викликана SARS-CoV-2, важкий перебіг. Негоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія 3 кат. ЛН ІІІ ст. І 11.1 Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеня, високий ризик.

Крім того, відповідачем додано ряд результатів аналізів на іноземній мові та результат магнітнорезонансного дослідження з перекладом з румунської на українську мову з висновку, якого вбачається, що ОСОБА_2 має старий перелом надколінка в латеральній третині, пов`язаний з прогресуючою хондропатією колінної чаші.

З вищезазначених документів, неможливо встановити актуальний діагноз та повну картину захворювання відповідача. Також зазначені документи не містять висновок медико-соціальної експертної комісії про надання ОСОБА_2 групи інвалідності, відповідно до якої останній не має змоги працювати.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач знаходиться у працездатному віці та на думку суду останній має можливість працевлаштуватися та надавати кошти на утримання сина, який продовжує навчання.

Крім того, відповідачем як не надано суду повної та достовірної інформації про його доходи, а саме: індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що видається органами Пенсійного фонду України, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України, банківські документи про наявність/відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, так і не доведено факт утримання сім`ї, саме дружиною відповідача ОСОБА_23 .

З огляду на вказане вище та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, слід зробити висновок, що відповідач посилаючись на вказані обставини, зокрема щодо неможливості сплати аліментів мав довести суду ці обставини належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України, однак таких обставин суду відповідачем не доведено.

Ураховуючи інформацію надану до суду першої інстанції від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 65975892 від 30.06.2022 року, ОСОБА_18 неодноразово перетинав кордон в період з 11.07.2017 року по 10.07.2022 року, а саме: 18.10.2017 виїзд, 21.02.2018 в`їзд, 12.07.2018 виїзд, 12.07.2018 в`їзд, 20.07.2018 виїзд, 16.11.2018 в`їзд, 02.04.2019 виїзд, 02.07.2019 в`їзд, 03.10.2019 виїзд, 03.10.2019 в`їзд, 30.10.2019 виїзд, 30.10.2019 в`їзд, 02.11.2019 виїзд, 23.02.2020 в`їзд, 25.02.2020 виїзд, 25.02.2020 в`їзд, 02.03.2020 виїзд, 02.03.2020 в`їзд, 13.03.2020 виїзд, 13.03.2020 в`їзд, 20.07.2020 виїзд, 05.12.2020 в`їзд, 06.06.2021 виїзд, 20.09.2021 в`їзд, 06.03.2022 виїзд, 08.03.2022 в`їзд, 08.03.2022 виїзд.

Згідно повідомлення Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за вих. № 1/8-872/02-1353/22 від 27.07.2022 року вбачається, що у Єдиному державному реєстрі документів моряків є відомості щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- диплом за посадою старий механік суден з потужністю ГЕУ 3000 кВт і більше № 00387/2017/01 від 26.01.2017 року виданий капітаном Ізмаїльського морського торговельного порту та має статус Дійсний;

- диплом за посадою вахтовий помічник капітана суден валовою місткістю 500 ті більше № 00015/2010/01 від 11.01.2010 року виданий капітаном Ізмаїльського морського торговельного порту та має статус Дійсний;

- диплом за посадою загальний оператор ГМЗЛБ № 00080/2009/01 від 14.05.2009 року виданий капітаном Ізмаїльського морського торговельного порту та має статус Дійсний.

Встановивши, що ОСОБА_4 є студентом 1-го курсу денної форми навчання, Національного університету «Одеська Політехніка», спеціальність: 125 Кібербезпека, навчання за контрактним замовленням. Термін навчання з 01.10.2022 року по 31.07.2026 року, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач за приписами ст. 199 СК України, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, яким продовжує навчання.

Проте, при визначенні розміру аліментів суд неповно врахував обставини, що мають значення для справи, не надав їм належної оцінки, при цьому стягнув з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн на місяць.

Аналізуючи визначену судом першої інстанції грошову суму, колегія суддів вважає, що з урахуванням встановлених у справі обставин, відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, яким продовжує навчання у розмірі 7000 грн на місяць, оскільки відповідачем документально не доведена причина необхідності неодноразових перетинів державного кордону України та тривалість перебування за межами України, що характерна для професії моряка, не доведена наявність джерела доходів та їх розмір, а також розмір витрат на підтримання своєї життєдіяльності з 19.06.2023 року по час розгляду справи в апеляційному суді.

При цьому зіставляючи інформацію про черговість перетинів державного кордону ОСОБА_2 з певними інтервалами близько чотирьох місяців, враховуючи, що ОСОБА_2 має вищу освіту в сфері мореплавства та дійсні документи моряка, апеляційний суд вважає за можливим змінити розмір стягнення матеріальної допомоги у твердій грошовій сумі з 2000 грн щомісячно на 7000 грн щомісячно.

Крім того, таке збільшення колегія суддів вважає розумним і співмірним.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Сімейного кодексу України, зокрема ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При цьому суд враховує, що на відміну від утримання неповнолітніх дітей, мінімальний та максимальний розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, законом не встановлений.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка К.В. залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина студента, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 7 000 грн щомісяця до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи стягнення з 19.06.2023 року, до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка Костянтина Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 вересня 2023 року в частині визначення розміру аліментів - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрованої: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина студента, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 7 000 грн щомісяця до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи стягнення з 19.06.2023 року, до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова