СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 2/759/3270/24

ун. № 759/7945/24

15 липня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2024 р. позивач звернувся до суду із казаними позовними вимогами до відповідача, просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 60 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.08.2022 між сторонами було укладено та нотаріально засвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., (раніше Іванківський р-н., який ліквідовано) Блідчанська сільська рада, площею 1,000 га, кадастровий номер :07:007:0048, ціна якої складала 60 000, грн 00 коп., тому 12.08.2022 року позивачем було здійснено оплату за купівлю земельної ділянки, відповідно до Договору, згідно касового меморіального ордера № (№31) на розрахунковий рахунок відповідача у розмірі 60 000,00 грн., проте відповідно до переліку транзакцій для документа №311 оплата за вказаною операцію відхилена та переказані кошти не було переведено на рахунок продавця. Однак як з`ясувалося надалі вони все-так були зараховані на рахунок відповідача, в результаті чого відповідач за меморіальним ордером № отримав кошти в сумі 60 000,00 грн. Водночас того ж дня, 12.08.2022 року, позивач повторно провів операцію переведення коштів через мобільний банкінг АТ «Ощадбанк» на рахунок продавця за Договором у розмірі - 60 000,00 грн, внаслідок чого позивачем сплачено вказану суму двічі, яку відповідач на вимогу позивача не повертає.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2024 року визначено головуючого суддю Ключника А.С. (а.с. 23, 24).

Ухвалою суду від 17.04.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 26, 27).

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що справу слід направити за підсудністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України (ч. 9 ст. 187 ЦПК України).

Відповідно до змісту позовної заяви місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .

Предметом спору є повернення грошових коштів, які виникли у зв`язку із укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., (раніше Іванківський р-н., який ліквідовано) Блідчанська сільська рада, площею 1,000 га, кадастровий номер :07:007:0048, через неправомірні дії відповідача щодо не повернення надмірно сплачених грошових коштів позивачем.

Тобто, вказані правовідносини склалися між сторонами на підставі купівлі-продажу земельної ділянки, яка територіально не знаходиться у Святошинському районі м. Києва.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного місцевого загального суду.

Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ, закріплений в статтях 26-32 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна, а саме згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

Вказані вище обставини свідчать про те, що вимоги про повернення надмірно сплачених коштів повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна з приводу якого виникли дані правовідносини.

Відповідно до роз`яснень Великої Палати Верховного Суду за наслідками розгляду цивільної справи №755/10947/17 від 30.01.2019, незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Великої палати.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Виходячи із правил підсудності, встановлених ст. 27 ЦПК України, дана справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Пунктом 1 ч.ч. 1, 3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч.1 ЦПК України).

Суд зобов`язаний передати справу на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Оскільки вказаний позов, стосується неправомірних дій відповідача, які виникли в процесі виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки, тобто предметом спору є нерухоме майно, то цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 30 ЦПК України, а тому підлягає передачі за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 187 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів передати на розгляд за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, 7).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ключник А.С.