Справа № 405/4846/24
Провадження №2-о/405/135/24
У Х В А Л А

12 липня 2024 року Суддя Ленінського районного суду м.Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 в порядку окремого провадження одноособово звернувся до суду з заявою, яка сформована в системі «Електронний суд» 08.07.2024 року, в якій просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 листопада 2011 року.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 293 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Також, відповідно до частини 1 та 2 статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачено: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.

Крім того, згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб припиняється шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106,107 СК України. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК України; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК України.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на подання заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження надано подружжю, яке має дітей, за їх спільною заявою, а також будь-кому із подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Також спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, а також договором між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Тобто, ці договори, повинні бути подані до суду одночасно з спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу.

Неподання до спільної заяви про розірвання шлюбу договору відповідно до вимог ст. 109 СК України унеможливлює розгляд спільної заяви про розірвання шлюбу судом в порядку ст. 294 ЦПК України та ст. 109 СК України.

В свою чергу, відповідно до змісту поданої заявником заяви, встановлено, що від шлюбу заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, із заявою про розірвання шлюбу звернувся ОСОБА_1 , тоді як в окремому провадженні може бути розглянута спільна заява подружжя, яке має дітей, та якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Один з подружжя має право звернутись із заявою про розірвання шлюбу в окремому провадженні тільки, якщо інший з подружжя засуджений до позбавлення волі. В свою чергу, з заяви не вбачається, що заявник ОСОБА_1 та/або його дружина ОСОБА_2 є особами, засудженими до позбавлення волі. За таких обставин справа про розірвання шлюбу між ними повинна розглядатись в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що заява про розірвання шлюбу подана лише заявником ОСОБА_1 , враховуючи також відсутність в матеріалах справи письмового договору про те, з ким буде проживати малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку участь у забезпеченні умов його життя братимуть батьки, а також договору між подружжям про розмір аліментів на дитину, враховуючи також відсутність в матеріалах справи доказів того, що заявник є засудженою до позбавлення волі особою, - приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 19, 293, 294, ч.4 ст.315, ст.353 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбуз підстави ч.4 ст.315 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 право подати позовну заяву до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова