Єдиний унікальний номер справи 183/2932/24
Провадження № 2/183/2234/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення неустойки,-

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що в порушення положень ЦК України, ЗУ «Про залізничний транспорт», ЗУ «Про захист прав споживачів» та інших актів законодавства, грошові кошти за повернуті нею квитки на потяг Перемишль Дніпро Головний, були їй повернуті несвоєчасно (поза 30-денним строком), з затримкою у 73 дні, у зв`язку з чим відповідач має сплатити на її користь суму неустойки в розмірі 4 117,32 грн. Зазначену суму, а також витрати на правову допомогу в розмірі 8 750,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на її користь.

Відповідач, не погодившись з позовом, подав відзив на позов, у якому зазначив, що оскільки позивачем поверталися невикористані проїзні документи, оформлені для проїзду у міжнародному сполучені, застосовуються положення Угоди про міжнародне пасажирське сполучення (далі УМПС), відповідно до якої термін розгляду претензійних заяв від пасажирів у цьому випадку складає 180 діб. Кошти за невикористані квитки відповідачем були повернуті позивачеві через 105 діб з моменту отримання претензії, а отже терміни повернення коштів за квитки міжнародного сполучення відповідачем не порушено. У зв`язку з чим, просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами відповідача щодо застосування до спірних правовідносин УМПС через те, що ця угода не набула статусу обов`язкової.

Відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що Кабінетом Міністрів України постановлено забезпечити, зокрема, залізницям, виконання УМПС. Офіційне опублікування УМПС відбулося в українському інформаційному бюлетені Офіційний вісник України, 2010 № 22 (06.04.2010), ст. 919 та Офіційний вісник України, 2011 № 98 (26.12.2011), ст. 3598 і на сьогодні вказана угода є чинною.

Ухвалою судді від 04 квітня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечень (а.с. 22).

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, приходить до таких висновків.

Фактичні обставини справи, установлені судом.

15 вересня 2023 року позивачем засобами дистанційного зв`язку через мобільний застосунок АТ «Укрзалізниці» було придбано три квитки на потяг № НОМЕР_1 сполученням Перемишль Дніпро Головний з датою відправлення 04 жовтня 2023 року, а саме: посадочний документ № 662-Н1-5, пасажир ОСОБА_2 , вартість квитка 2258,45 грн.; посадочний документ № 22Ю-Н1-5, пасажир ОСОБА_3 , вартість квитка 2258,45 грн.; посадочний документ № Ш24-Н1-5, пасажир ОСОБА_4 , вартість квитка 1453,27 грн.; разом було сплачено 5 970,17 грн.

У подальшому, 29 вересня 2023 року позивач, через свого представника, повернула квитки, про що відповідна заява була зареєстрована у претензійному відділі 16 жовтня 2023 року. Виданий наказ від 26 жовтня 2023 № 2587-ів на повернення сум за заявленою претензією на суму 5640,17 грн. Сума повернення за кожен повний проїзний документ складає 2148,45 грн., за дитячий проїзний документ - 1343,27 грн. Наказ направлено на оплату встановленим порядком.

Вищезазначена сума була зарахована на банківський рахунок позивача 12 січня 2024 року.

Зазначені вище обставини визнані сторонами і не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Норми права, які застосовує суд, і мотиви їх застосування.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 910 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

За змістом пункту 6 частини першої статті 911 ЦК України пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами).

Статтею 920 ЦК України встановлено, що, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про залізничний транспорт» Умови та порядок організації перевезень, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

За положеннями абзацу 1 п. 1.2 розділу 1 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 27.12.2006 № 1196, ці правила застосовуються при перевезенні пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничними лініями загального користування тільки у внутрішньому сполученні (у межах України) та у вагонах парку акціонерного товариства «Українська залізниця» чи інших суб`єктів господарювання, які здійснюють перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти, залізничних адміністрацій (залізниць) та перевізників інших держав або орендованих у них, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам або громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, у тому числі розташованим за межами України.

Згідно з п. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Так, порядок оформлення/повернення платежів за невикористані проїзні документи у міжнародному сполученні, зокрема у спорі, що розглядається судом, регламентується нормами міжнародних угод, діючих між залізничними адміністраціями країн-учасниць перевізного процесу, зокрема Угодою про міжнародне пасажирське сполучення (далі УМПС), виконання якої має бути забезпечено залізницями України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 246 «Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення».

Згідно з нормами ст. 35 УМПС порядок повернення проїзних документів, у т.ч. оформлених через Інтернет визначає договірний перевізник. Повернення проїзних документів у претензійному порядку на підставі письмової заяви пасажира передбачено нормами параграфу 7 статті 35 УМПС.

Відповідно до параграфу 6 статті 43 УМПС перевізник зобов`язаний у 180-денний строк з дня заяви претензії, підтвердженої поштовим штемпелем або розпискою в отриманні претензії, розглянути претензію, дати відповідь заявнику претензії та при повному чи частковому визнанні її сплатити йому належне відшкодування.

З огляду на наведене, з урахуванням повернення позивачем квитків у міжнародному сполученні, спростовуються доводи позивача про законодавче врегулювання повернення грошових коштів за невикористані квитки у строк 30 днів.

З заявою про повернення квитків та відшкодування їх вартості позивач звернулась до відповідача 29 вересня 2023 року, грошові кошти за квитки повернуто позивачеві 12 січня 2024 року, тобто в межах 180 днів, передбачених на таке повернення.

Доводи позивача на те, що УМПС передбачено строк у 180 днів для розгляду претензії, а не для повернення коштів, не приймаються судом, оскільки повернення грошових коштів за невикористані квитки є результатом розгляду претензійної заяви про їх повернення, за наслідками якого визначається, зокрема, сума повернення, в залежності від певних умов.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 7 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення неустойки відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

- Акціонерне товариство "Українська залізниця", код ЄДРПОУ 40075815, 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5.

Рішення суду складено і підписано 10 липня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна