Справа № 752/9283/24
Провадження №: 2-о/752/408/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., за участю секретаря судового засідання Костюк В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю учасників справи

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2

від заінтересованої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (далі - заявник), адреса: АДРЕСА_1 , заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - заінтересована особа), адреса: АДРЕСА_2 , в якій заявник просить:

- встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїм рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , з дня народжень до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обгрунтування заяви заявник послався на те, що він проживав разом зі своїм рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у власному приватному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з дня їх народжень і, відповідно, заявник до теперішнього часу, а його загиблий брат до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заявник вказує, що будинок, в якому вони з братом разом проживали, був успадкований ними після смерті батьків.

Крім того, у заяві вказано, що рідний брат заявника у 33 роки, будучи військовослужбовцем, загинув під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілосності Батьківщини, .відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій поблизу село Білогорівка, Луганської області, отримавши поранення не сумісні з життям, ушкодження внаслідок вибухів та уламків.

Указом Президента України від 09 жовтня 2023 року брат заявника був посмертно нагороджений орденом «За мужність» 3 ступеня.

Також заявник зазначає, що його рідний брат за життя не був одружений, або розлучений, дружини та дітей не мав, в громадянському шлюбі ні з ким не перебував, а заявник був єдиним членом його сім`ї, оскільки крім брата теж нікого не мав, тому, ним особисто самостійно було забезпечено перевезення та поховання загиблого брата на кладовищі міста Києва.

Заявник вказує, що він є єдиним спадкоємцем загиблого брата та 12 грудня 2023 року отримав 6 свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті брата.

До мобілізації брата, як зазначає заявник, на прилеглій території до їхнього будинку, вони разом утримували свійських домашніх тварин та обробляли земельну ділянку і сад. Також разом сплачували всі необхідні рахунку та комунальні платежі, утримували один одного, забезпечуючи один одного продуктами харчування, ліками, вирішували побутові проблеми лише разом, як і разом відпочивали й їздили у подорож.

Тобто, як стверджує заявник, він з братом повністю були пов`язані спільним побутом та мали в наявності взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного.

Заявник вказує, що без встановлення факту проживання однією сім`єю з рідним братом, він позбавлений можливості отримати одноразову грошову допомогу та компенсаційні суми по втраті брата відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», що стало підставою для звернення до суду з цією заявою.

Представник заінтересованої особи письмових пояснень на заяву не надав з невідомих причин, натомість ним було подано клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого останній зазначив, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки правовідносини виникли у публічно-правових відносинах, пославшись ,при цьому на судову практику Верховного Суду.

З цього приводу слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції, а юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для закриття провадження у цій справі за клопотанням представника заінтересованої особи, а тому справа підлягає вирішенню по суті.

Так, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами окремого позовного провадження.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у заяві. Представник заінтересованої особи не з`явився, хоча і був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що з родиною заявника знайомий давно. Після смерті батьків заявник та його загиблий брат ОСОБА_4 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , вели спільне господарство, мали спільний побут.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що він проживає по сусідству з заявником, родину ОСОБА_6 знає близько 20 років, після смерті батьків брати ОСОБА_4 та ОСОБА_4 залишились проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, ніхто більше з ними не проживав до самої загибелі ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 березня 1988 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01 липня 1989 року.

Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_3 від 25 вересня 2012 року та серії НОМЕР_4 від 25 квітня 2015 року відповідно.

Відповідно до листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 квітня 2023 року № 100/39-224 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , приватний будинок з 23 червня 1989 року по 02 лютого 2023 року, на день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) разом з померлим за адресою: АДРЕСА_3 , приватний будинок, зареєстрований брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії військового квитка серія НОМЕР_5 сімейний стан ОСОБА_1 вказаний, як «неодружений».

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 454/НЕ від 01 лютого 2023 року, виданого Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», смерть ОСОБА_1 настала під час бойових дій внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій ушкоджень, отриманих від вибухів під час військових дій (інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків), що також підтверджується відомостями з довідки про причину смерті від 01 лютого 2023 року.

З наданої суду копії сповіщення № 170 від 02 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_6 сповістив ОСОБА_1 про те, що його брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій поблизу н.п. Білогорівка, Луганської області, отримав поранення не сумісні з життям та загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 02 лютого 2023 року, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2410, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер у Луганській області, Україна.

Матеріалами справи підтверджено, що організацією поховання ОСОБА_1 займався заявник - ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданої суду копії довідки органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Чапаєвка» від 04 травня 2023 року № 304, ОСОБА_1 разом з ьратом ОСОБА_1 дійсно проживали за адресою: АДРЕСА_3 (приватний будинок) та вели спільне господарство, про що свідчать сусіди ОСОБА_1 - мешканці мікрорайону Чапаєвка: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Згідно копії довідки про склад спадкоємців за вих. 1335/02-14 від 19 квітня 2023 року, із заявою про прийняття спадщини до Другої київської державної нотаріальної контори звернувся брат померлого ОСОБА_1 - ОСОБА_1 , станом на 19 квітня 2023 року ніхто із інших спадкоємців з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Встановлення факту проживання однією сім`єю з рідним братом заявникові необхідно для реалізації права останнім на призначення та виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум по втраті його рідного брата ОСОБА_1 та виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», який набрав чинності 29 березня 2024 року, що стало підставою для звернення до суду з цією заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно підпунктів 1-3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

У статті 16-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»., на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», пунктом 2 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова допомога з розмірі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідно довести ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, покази свідків.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до положень статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що загиблий ОСОБА_1 проживав із заявником за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами та показаннями свідків, наданими у судовому засіданні.

Суд також приймає до уваги, що сповіщення про факт загибелі ОСОБА_1 отримав саме його брат - ОСОБА_1 , що дає підстави вважати, що загиблий вказав заявника як члена сім`ї та найближчого родича під час проходження військової служби.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 разом із братом ОСОБА_1 з дня їх народження та по день смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) підтверджений належними та допустимими доказами.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині другій статті 315 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22 серпня 2018 року дійшов висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Наведене в сукупності свідчить, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав, у тому числі права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті брата.

Суд зауважує, що чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 1-19, 23, 76-81, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 354 суд,

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

2. Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїм рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , з 23 червня 1989 року до 18 січня 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова