Справа № 638/7208/24
Провадження № 2/638/3929/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкніна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі представника Киричук Г.М. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у сумі 85 104,10 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та відповідачем 24.11.2021 року на підставі кредитного договору №301 видано кредит у сумі 60 400 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.02.2024 року складає 85 104,10 грн., з яких 52 769,31 грн. заборгованість за кредитом,8,34 грн. заборгованість за процентами, 32 326,45 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу відповідача на адресу місця проживання, яка зазначена у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Зауважень щодо спрощеного розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надала.

Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що 24.11.2021року відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву №301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідачпідтвердив, що ознайомлений з Договором комплексного банківського обслуговування, тарифами банку та цілком згоден з ними, зазначив, що всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до договору комплексного банківського обслуговування банк зобов`язався надати відповідачу на споживчі потреби кредит у розмірі 60 400,00 грн. зі строком користування протягом 24місяців, а відповідач зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повернути кредит в термін до 24.11.2023року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % від суми кредиту.

Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

Відповідно до п.2.1.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк, у разі Акцепту Клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами.

Відповідно до п. 5.2 ДКБО, споживчий кредит надається шляхом перерахування банком суми споживчого кредиту відповідно до зазначених Клієнтом в Заяві на приєднання до Договору реквізитів/ призначення або шляхом видачі через касу банку.

Відповідно до п. 5.5, п.5.6 ДКБО сума споживчого кредиту, строк користування споживчим кредитом, цільове призначення, розмір процентів за користування споживчим кредитом та комісій (за умови обрання клієнтом умов надання споживчого кредиту з комісією), періоди сплати платежів визначаються сторонами в заяві на приєднання до договору. Повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом/комісій здійснюється за звичайною (зменшувальними платежами) або ануїтетною (рівними платежами) схемою. Схема повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом/комісій зазначається в заяві на приєднання до договору. Строк/терміни повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом /комісій з зазначенням розміру щомісячного платежу встановлюються у графіку платежів, що викладений у заяві на приєднання до договору .

Відповідно до п. 5.7.2 ДКБО, у випадку порушення зобов`язань з повернення споживчого кредиту та/або сплати процентів за користування споживчим кредитом/комісій згідно Графіку платежів (в тому числі при недодержанні, порушенні строків, термінів), а також у випадках, передбачених п. 5.18 Розділу ІІ Договору, нарахування/розрахунок процентів за користування Споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за Споживчим кредитом (частиною споживчого кредиту, яку не було повернуто відповідно до Графіку платежів), здійснюється за ставкою 0,01 процентів річних і такий розмір процентів буде застосовуватись Банком до тієї дати, коли зазначені зобов`язання/умови будуть виконані/дотримані належним чином.

Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання в частині надання відповідачу кредиту, що підтверджується копією платіжної інструкції №TR.53958757.69869.8810від 24.11.2021 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачем за кредитним договором №301 від 24.11.2021 рокуне в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на 01.02.2024року за нею утворилася заборгованість у сумі 85 104,10 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 52 769,31 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 8,34 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 32 326,45 грн.

Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

01.02.2024 за вих. №КНО-44.2.2/74позивачем направлено на адресу відповідача письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 85 104,10 грн.

Відповідно до статті 525, статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень статті 526, статті 530, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання відповідачем умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором №301 від 24.11.2021 року підлягає стягненню на користь позивача.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України, а тому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4, заборгованість за кредитним договором №301 від 24.11.2021 року у сумі 85 104 (вісімдесят п`ять тисяч сто чотири) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4, витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: