Єдиний унікальний номер №440/1373/15-ц
Провадження №6/943/6/2024
У Х В А Л А

судового засідання

17 липня 2024 року м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

У провадженні Буського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення суду.

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про забезпечення позову. Мотивує тим, що ОСОБА_2 не виконує добровільно рішення суду та умови укладеної мирової угоди, не повернула заборгованість в розмірі 12190 дол. США. Тому просить суд накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , належну на праві приватної власності ОСОБА_2 .

В силу процесуальних норм частини другої статті 153 і частини другої статі 247 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, а тому фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їхній сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як убачається із матеріалів заяви про забезпечення позову та матеріалів цивільних справ № 440/1298/16-ц та 440/1373/15 ц, між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо повернення заборгованості, згідно рішення Буського районного суду від 03.12.2015 року та ухвали цього ж суджу від 04.05.2017 року про затвердження мирової угоди.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як за законом, так і на практиці. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, зважаючи на наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, та наявності в спірних відносинах ризику утруднення та унеможливлення виконання рішення по даній справі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019року в справі № 753/2380/18-ц, постанові від 30.05.2019 у справі № 456/2438/17.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки між сторонами дійсно наявний спір, невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний судовий захист, ураховуючи те, що таке забезпечення позову є співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами про зміну способу виконання рішення суду. Окрім того, на думку суду, станом на час розгляду цієї заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, із якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно із частиною третьою статті 154 ЦПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 157, 259, 260 ЦПК України суд,-

постановив :

Заяву про забезпечення позову, - задоволити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , належну на праві приватної власності ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительці АДРЕСА_2 , номер об`єкта 6, номер запису про право приватної власності № 9765426 від 22.05.2015 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію даної ухвали направити в Буський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), - для виконання та учасникам справи, - для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда