Провадження № 2/484/395/24
Справа № 484/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді - Шикері І.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін в м. Первомайську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 54451 грн 18 коп та судових витрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН", був укладений Кредитний договір №3842504 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, Кредитодавець надав відповідачу кредит, в розмірі 10000 грн, строком на 10 днів, а відповідач зобов`язалась повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.

29.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договором № 3842504 від 30.08.2021, який укладений між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 .

Враховуючи положення ст.ст.514,516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 3842504 від 30.08.2021.

Загальний розмір заборгованості, станом на 11.12.2023, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 80006 грн 78 коп, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 9127 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 68979 грн 78 коп; заборгованість з комісії - 1900 грн. Водночас, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути 54451 грн 18 коп заборгованості за кредитом, з яких: 9127 грн - заборгованість за кредитом; 43424 грн 18 коп - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 1900 грн заборгованість з комісії.

На підставі ст.ст.274,276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача, ОСОБА_2 , надав суду відзив в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що відповідачка жодних договорів з ТОВ «МІЛОАН» не укладала. Відносно взятого кредиту та заборгованості дізналася від колекторів із телефонних дзвінків. Відповідачкою була подана заява до поліції про вчинення відносно неї злочину за ч.3 ст.190 КК України та було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000656. Крім того, позивачем не вірно було нараховано договірні відсотки та повинні були нараховуватися у період дії строку кредиту, тобто з 30.08.2021 по 09.09.2021, а саме: 9127 грн заборгованість за тілом кредиту та 4563 грн 50 коп заборгованість за відсотками. Також, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн є завищеними.

Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН", був укладений Кредитний договір №3842504 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, Кредитодавець надав відповідачу кредит, в розмірі 10000 грн., строком на 10 днів, а відповідач зобов`язувалася повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

29.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, в т.ч і за кредитним договором № 3842504 від 30.08.2021.

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договором № 3842504 від 30.08.2021, який укладений між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку загальний розмір заборгованості станом на 11.12.2023, становить 80006 грн 78 коп, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 9127 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 68979 грн 78 коп; заборгованість з комісії - 1900 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, в сумі 54451 грн 18коп, з яких: 9127 грн - заборгованість за кредитом; 43424 грн 18 коп - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 1900 грн. заборгованість з комісії.

Однак, представник відповідача у відзиві зазначає, що позивачем не вірно розраховано договірні відсотки та погоджується про стягнення з відповідача відсотки нараховані за період з 30.08.2021 по 09.09.2021, а саме: 9127 грн 00 коп заборгованість за тілом кредиту, 4563 грн 50 коп заборгованість за відсотками.

Дане твердження представника відповідача заслуговує на увагу виходячи з наступного.

За загальними правилами ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.512,514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст.1077 ЦК України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до статей 526,615 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина п`ята ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки в ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Враховуючи норми діючого законодавства України, суд погоджується з доводами позивача щодо стягнення суми боргу за основною сумою боргу.

В частині стягнення відсотків, вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі, визначеному договором з урахуванням строків їх дії.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України.

Отже, за умовами кредитного договору № 3842504 від 30.01.2021, сторони узгодили, що строк дії договору з урахуванням продовження строку дії заявки від 30.08.2021 становить 10 днів, тобто з 30.08.2021 по 09.093.2021. Базова відсоткова ставка 5.00 % за кожен день. Тобто, після спливу строку надання позики, а саме з 10.09.2021, припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором. Доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять.

Крім того, представник відповідача у своєму письмовому відзиві посилається на те, що відповідачка не укладала жодних кредитних договорів, не підписувала, коштів не отримувала, не сприяла своїми діями чи бездіяльністю використанню її персональних даних для ініціювання банківських операцій. Відповідно укладання зазначеного договору відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції.

На підтвердження вищевикладеного представник відповідача до відзиву надав копію витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000656 від 13.06.2023 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України. Відомості про кримінальне провадження внесенні до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення.

Однак, надані докази суд не може прийняти до увагу у зв`язку з тим, що з копії витягу з ЄРДР №0000656 від 13.06.2023 не можливо встановити чи даний витягу має відношення до кредитного договору №3842504 від 30.08.20214.

Представником відповідача не було надано актуальної інформації щодо стану розгляду кримінального провадження №0000656 від 13.06.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190КК України.

В матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази щодо спростування укладання ОСОБА_1 . Договору про споживчий кредит №3842504 від 30.08.2021 з ТОВ «МІЛОАН».

Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення її від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил у випадку настання певних обставин, передбачених ними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил, відсутні. Саме відповідач повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій.

На виконання ухвали від 03.06.2024 АТ КБ «ПриватБанк» надав виписку за договором № б/н за період 30.08.2021 - 30.08.2021, руху коштів, які надходили на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджує зарахування коштів на рахунок останньої.

На підставі ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог в сумі 768 грн 49 коп.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 17000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання професійної правничої допомоги від 02.01.2023 № 02-01/2023, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», а також копія заявки № 168 від 02.01.2024 про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «Коллект Центр» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів в розмірі 3000,00 грн., підготовка пропозицій в розмірі 4000,00 грн. та складання позовної заяви до суду в розмірі 10000,00 грн., а також витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 на суму 17000,00 грн.

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № від 10.01.2024 згідно якої ТОВ «Коллект Центр» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 52000,00 грн. за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн.

Таким чином, з врахуванням наведеного, з відповідачки на користь позивача слід витрати на правничу допомогу, в сумі 5500 грн.

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 3842505 від 30.08.2021, яка складається з: 9127 грн - заборгованості за кредитом; 4563 грн 50 коп - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 1900 грн. заборгованість з комісії, а всього стягнути 15590 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто)грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати по сплаті судового збору, в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правову допомогу, у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.06.2024.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", , місцезнаходження якого: вул. Мечнікова,3, оф. 306, в м. Київ.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

С У Д Д Я: І.А.ШИКЕРЯ