ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22270/23

Провадження № 22-ц/4820/326/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 192192 грн. заборгованість за договором позики від 05.10.2012 року, 22157 грн. три проценти річних, а разом 214349 грн. У зв`язку із тим, що після ухвалення рішення кошти за договором позики своєчасно не були повернуті, останній платіж перераховано у квітні 2023 року, на думку позивача, на її користь із відповідачки також підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України, а також проценти на підставі статті 1048 ЦК України.

Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість станом на 08.04.2023 року, в сумі 101823,34 грн., з яких проценти 48361,97 грн., 3% річних 15489,63 грн., інфляційні втрати 41479,27 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 листопада 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8166,84 грн., судовий збір в сумі 102,56 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду змінити та стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 105330,87 грн.: відсотки від суми позики в розмірі 48361,97 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 15489,63 грн. та інфляційні втрати 41479,27 грн. та сплачені судові витрати.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції стягнуто 8166,84 грн., вказаний розрахунок зроблено тільки по 01.04.2020 року, проте фактично ОСОБА_2 розрахувалась з ОСОБА_1 07.04.2023 року, тому борг 3% річних становить не 8166,84 грн., а 15489,63 грн. Також до суду першої інстанції надано розрахунок відсотків від суми позики в розмірі 48361,97 грн. та інфляційних втрат у розмірі 41479,27грн., оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.25019 року стягнуто 192192 грн., а не долари США.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року, залишеним без змін постановами Хмельницького апеляційного суду від 19.11.2019 року та Верховного Суду від 05.09.2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 192192 грн. заборгованість за договором позики від 05.10.2012 року, 22157 грн. три проценти річних, а разом 214349 грн., а також судовий збір в розмірі 2149,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Суд вирішував спір в межах заявлених позовних вимог за період з 06.10.2014 року по 01.11.2018 року, та стягнув з відповідача 3% річних станом на 01.11.2018 року.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме розрахунку стягнення по виконавчому провадженню №60936733, примусове виконання ОСОБА_2 зазначеного рішення суду проводилося у період з 01 квітня 2020 року по 07 квітня 2023 року, шляхом часткового перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду від 12 вересня 2019 року.

Постановою Головного державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Бухтоярова А.М. від 07.04.2023 року виконавче провадження ВП №60936733 з примусового виконання вищевказаного судового рішення закінчено в зв`язку із стягненням боргу в повному обсязі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06 листопада 2023 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення процентів від суми позики та інфляційних втрат закрито на підставі п.3 ч.1 статті 255 ЦПК України, є рішення суду, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами і з тих самих підстав.

Відповідно до п.15 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або із дня складення повного судового рішення (ч.1.ст.354 ЦПК України).

Ухвала суду про закриття провадження щодо позовних вимог про стягнення процентів від суми позики в розмірі 48361,97 грн. та інфляційних втрат в розмірі 41479,27 грн. апелянтом не оскаржувалась, є чинною.

Доводів щодо правильності закриття провадження судом першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення процентів та інфляційних втрат апеляційна скарга не містить, а тому рішення суду першої інстанції переглядається в межах розглянутих судом позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 610, пункт 4 частини першої статті 611 ЦК України).

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань, а також забезпечення прав та інтересів кредитора в охоронних правовідносинах регламентовано частиною другою статті 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення грошових коштів, на вимогу кредитора нараховуються три проценти річних від простроченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного суду, викладеними у постановах: від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов про стягнення 3% річних відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, дійшов висновку про порушення відповідачкою грошового зобов`язання щодо повернення позики суми за період із 01.11.2018 року по 01.04.2020 року, у зв`язку з чим стягнув за порушення грошового зобов`язання 3% річних в розмірі 8166,84 грн.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись із таким висновком суду виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи у період з 01.04.2020 року по квітень 2023 року, ОСОБА_2 в примусовому порядку погашення боргу проводилось щомісячно частково. Повне погашення заборгованості було здійснено в квітні 2023 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що за період з 01 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року (період введення воєнного стану в України), відповідачка прострочила грошове зобов`язання, та на вимогу ОСОБА_1 зобов`язана сплати 3% річних в розмірі 6417,78 грн., а тому за період з 01.11.2018 року по 23 лютого 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 14709,85 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення зазначеного не врахував, дійшов помилкового висновку щодо прострочення грошового зобов`язання тільки за період з 01.11.2018 по 01.04.2020, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, посилаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга задоволені частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, на 11,12% (1323+1985)?11,12%= 367,85 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 1668 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) три проценти річних від простроченої суми в розмірі 14709,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2035,85 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк