К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2024 року місто Київ

справа № 273/1558/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/8230/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Гребенюка В.В. від 7 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група", товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" про визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту та виключення недостовірної інформації про наявність простроченої кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група", ТОВ "Українське бюро кредитних історій" про визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту та виключення недостовірної інформації про наявність простроченої кредитної заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 16 січня 2020 року невідомі особи викрали у позивача мобільний телефон, за допомогою якого отримали доступ до її персональних даних та оформили онлайн-кредит на її ім`я в ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група", а отриманими коштами розпорядилися на власний розсуд.

ОСОБА_1 одразу звернулася до правоохоронних органів з заявою про злочин і 5 лютого 2020 року Житомирським відділом поліції ГУНП в Житомирській області розпочато досудове розслідування за фактом крадіжки, про що внесено відомості до ЄРДР № 0000476.

Позивач також повідомила ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" про те, що стала жертвою злочину.

Крім того, відомості про позивача як боржника за договором про надання фінансового кредиту № /4 від 16 січня 2020 року внесені відповідачем безпідставно, так як позивач не є боржником перед відповідачем за кредитними зобов`язаннями, не надавала своєї письмової згоди на розміщення інформації, а тому підлягають вилученню з Єдиного реєстру кредитних історій.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не підписувала кредитний договір, грошові кошти не отримувала, просила суд визнати договір про надання фінансового кредиту №/4 від 16 січня 2020 року, укладений між нею та ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" недійсним; зобов`язати ТОВ "Українське бюро кредитних історій" виключити недостовірну інформацію про наявність простроченої кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" з інформаційного ресурсу "Українське Бюро кредитних історій»

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 7 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено тієї обставини, що оспорюваний кредитний договір укладений іншими особами без її волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що висновок суду про недоведеність позову є помилковим, оскільки її мобільний телефон був викрадений і невідомі особи скористалися ним для оформлення кредиту, ці обставини підтверджуються зверненням до правоохоронних органів в результаті чого відкрито кримінальне провадження. Крім того, персональні дані в договорі зазначені невірно, окрім ідентифікаційного коду, фото якого було в мобільному телефоні.

Суд не взяв до уваги, що ТОВ "Українське бюро кредитних історій" безпідставно розмістив інформацію про неіснуючий у позивача прострочений кредит, оскільки вона не надавала на це письмової згоди, що чітко передбачено частиною 1 статті 9 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій".

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

28 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направив заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконфоренції, яке отримано судом 1 липня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 липня 2024 року заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконфоренції залишено без розгляду, оскільки остання була подана з порушенням строку, передбаченого частиною 2 статті 212 ЦПК України.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 16 січня 2020 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту № /463418, за умовами якого фінансова установа надала позичальнику кредит у розмірі 2 000 грн. з кінцевим терміном погашення - 18 січня 2020 року (а.с. 32-37).

Згідно пункту 1.5 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Згідно з копією талону-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18 січня 2020 року, ОСОБА_1 повідомила про викрадення телефону 16 січня 2020 року.

5 лютого 2020 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 185 КК України відносно ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000476 (16 січня 2020 року в місті Житомир невідома особа викрала у ОСОБА_1 мобільний телефон) (а.с. 11).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 3 статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина 3 статті 215 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електрону комерцію").

Згідно з частиною 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в

іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору,

шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України "Про електрону комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Оспорюваний договір про надання кредиту підписаний від імені позивача за допомогою одноразового ідентифікатора (R40069), тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про факт укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі шляхом його підписання позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що договір уклала не ОСОБА_1 , а невідомі особи, які викрали її мобільний телефон, оскільки оспорюваний договір містить ідентифікаційні дані позичальника (податковий номер), а без наявності цих даних договір не міг би бути укладеним.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відомості про паспортні дані і адресу місця проживання відрізняються від наданих позивачем до суду (а.с.9), однак лише ці обставини не можуть бути достатньою підставою для визнання договору недійсним. Переконливих доказів, що сторонні особи уклали договір від імені позивача матеріали справи не містять.

Посилання у апеляційній скарзі на безпідставність розміщення ТОВ "Українське бюро кредитних історій" відомостей про кредитну історію ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту від 16 січня 2020 року № /463418 не приймаються судом апеляційної інстанції.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" передбачено, що джерелами формування кредитних історій є, зокрема, відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Згідно із частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію про себе, що ідентифікує його як Користувача; про суб`єкта кредитної історії, яка визначена пунктами 1, 2 частини 1 статті 7 цього Закону.

У частині 3 статті 9 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" зазначено, що користувач має право відмовитися від укладання кредитного правочину або укласти кредитний правочин на умовах, що враховують ризики від укладання кредитного правочину, у разі відмови суб`єкта кредитної історії надати згоду на доступ до його кредитної історії та/або на передачу інформації до Бюро про кредитний правочин з Користувачем.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" Бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта

кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.

Згідно з пунктом 6.5 публічної пропозиції (договір оферти) ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" на укладення договору про надання фінансового кредиту, у разі порушення клієнтом строку повернення кредиту товариство має право передати інформацію про клієнта до Бюро кредитних історій, перелік яких зазначено на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг www.nfp.gov.ua.

Підписуючи договір про надання фінансового кредиту, позичальник приймає умови оферти та надає згоду на збір, зберігання, використання та поширення інформації щодо себе в Бюро кредитних історій, учасником якого є товариство. Тому відсутні підстави вважати, що суб`єкт кредитної історії не надав згоду на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Гребенюка В.В. від 7 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: