Справа № 539/1572/24
Провадження № 2/539/668/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача ОСОБА_2 ,

установив:

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №539/1572/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На адресу суду 13.05.2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження до закінчення воєнного стану. В обґрунтування даного клопотання зазначив, що він на теперішній час є військослужбовцем, перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії з 24.02.2024 року, що переведена на воєнний стан та залучена до ведення бойових дій, тому він немає можливості користуватися своїми процесуальними правами повною мірою.

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши клопотання та додані до такого матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.2 ч.1ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до антитерористичної операції.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Водночас, Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань (ухвала про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі №461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19).

Самі по собі довідки та накази про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

Зупинення провадження у справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20).

Тобто, ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

24.02.2022 указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено мобілізацію.

Згідно копії довідки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 25.04.2024 року м.Полтава ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та працює у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом з 24.02.2024 року по теперішній час.

Водночас, суд звертає увагу, що ця довідка не містить відомостей про те, що військова частина у складі ЗСУ, в якій проходить службу відповідач переведена на воєнний стан, а ОСОБА_1 , зокрема, бере участь у виконанні бойових завдань.

Натомість згідно відповіді на запит суду, командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 24.05.2024 року м.Полтава вбачається, що ОСОБА_1 не знаходиться в зоні бойових дій, та проходить військову службу у підрозділі, місце його розташування не перешкоджає явці в судове засідання для розгляду справи.

На підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, ОСОБА_1 не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, що й було ним реалізовано під час звернення до суду із заявою про зупинення провадження у справі. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву у зв`язку із проходженням військової служби суду не надано.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення провадження у справі повинно сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відтак, враховуючи норми процесуального закону та вищевказану правову позицію Верховного Суду, зважаючи на те, що військова частина, у якій проходить службу ОСОБА_1 , розташована у м.Полтава, у матеріалах справи відсутня та відповідачем не додана інформація, чи така військова частина переведена на воєнний стан, або залучена до проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України, а відповідно до відповіді командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не знаходиться в зоні бойових дій, та його місце розташування не перешкоджає явці в судове засідання для розгляду справи, суд дійшов висновку, що клопотання про зупинення провадження у даній справі не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 251, 253, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк з моменту її проголошення до Полтавського апеляційного суду .

Суддя Я.В.Просіна