К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2024 року місто Київ

справа № 757/57706/23-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/8100/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва у складі судді Хайнацького Є.С. від 19 грудня 2023 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права іпотекодержателя на нежитлове приміщення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ТОВ "ФК "Авістар" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просило визнати право іпотекодержателя на нежитлове приміщення (група нежитлових приміщень) номер 10-9, загальною площею 36 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Разом з позовом ТОВ "ФК "Авістар" подало клопотання про забезпечення позову, посилаючись на те, що 23 жовтня 2007 року Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк" (далі - АКБ "Правекс-Банк"), правонаступником якого є ТОВ "ФК "Авістар", та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, виконання якого забезпечено іпотекою ОСОБА_4 - нежитлові приміщення (в літ. А), загальною площею 364,20 кв.м, що складає 4/100 частини домоволодіння (літ. А, літ. Б) площею 7 676 кв.м, в будинку АДРЕСА_1 (далі предмет іпотеки).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року у справі № 757/56976/18-ц задоволено позов ТОВ "ФК "Авістар" до ОСОБА_4 , третя

особа ОСОБА_3 та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, в рахунок погашення заборгованості в сумі 3 096 637 грн 51 коп.

В процесі примусового виконання вказаного рішення позивачу стало відомо, що на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 17 березня 2010 року у справі № 2-1730-1/10 затверджено мирову угоду між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , відповідно до якої визнано право власності на предмет іпотеки за ОСОБА_5 .

На підставі іншого судового рішення (рішення Печерського районного суду міста Києва від 4 липня 2012 року у справі № 2-1586/12) у будинку АДРЕСА_1 об`єднано два об`єкти нерухомого майна в один, площею 590, 40 кв.м (приміщення площею 209,2 кв.м., яке належало ОСОБА_7 + приміщення площею 381, 20 кв.м, яке належало ОСОБА_4 ).

В подальшому спірне нерухоме майно неодноразова відчужувалося на користь третіх осіб, останнім власником якого стала ОСОБА_2 , яка поділила його на 10 окремих об`єктів нерухомого майна.

У вересні 2023 року ТОВ "ФК "Авістар" звернулося до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання права іпотекодержателя (справа № 757/29150/23). Під час розгляду цієї справи ОСОБА_2 відчужила нерухомі об`єкти у будинку АДРЕСА_1 за заниженими цінами на користь третіх осіб, зокрема і на користь ОСОБА_1 (приміщення площею 36,0 кв.м). Провадження у вказаній справі було закрито, оскільки предмет спору відсутній.

Відчуження нерухомого майна відбулося виключно з метою уникнення виконання зобов`язання і на даний момент немає перешкод у наступному відчуженні предмету іпотеки чи передачі його в іпотеку іншим особам. Невжиття заходів забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може призвести до утруднення виконання рішення суду та відновлення порушених прав позивача.

Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК "Авістар" просило суд заборонити державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення (група нежитлових приміщень) номер 10-9 загальною площею 36,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000; заборонити ОСОБА_1 розпоряджатись у будь-якій спосіб нерухомим майном - нежитловим приміщенням (група нежитлових приміщень) номер 10-9 загальною площею 36,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року заяву ТОВ "ФК "Авістар" про забезпечення позову задоволено. Заборонено державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення (група нежитлових приміщень) номер 10-9 загальною площею 36,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний

номер об`єкту нерухомого майна 000, за винятком реєстраційних дій, які вчиняються на виконання судових рішень. Заборонено ОСОБА_1 розпоряджатись у будь-якій спосіб нерухомим майном - нежитловим приміщенням (група нежитлових приміщень) номер 10-9 загальною площею 36,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Скаржник зазначає, що він є добросовісним набувачем нежитлового приміщення (група нежитлових приміщень) номер 10-9, загальною площею 36 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки придбав його у ОСОБА_2 15 вересня 2023 року; ОСОБА_1 не був та не є стороною правовідносин, що виникли з договору про відкриття кредитної лінії від 23 жовтня 2007 року № 1-036/07Ф та договору іпотеки від 23 жовтня 2007 року № 1-036/07Ф, жодним чином не пов`язаний зі сторонами цих правочинів, а тому накладення арешту на майно порушує його право власності, більше того утруднення чи загроза невиконання можливого рішення суду безвідносне до спірних правовідносин; суд не врахував, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 рокузвернуто стягнення на чітко визначене майно - нежитлові приміщення (в літ. А), загальною площею 364,20 кв.м, що складає 4/100 частини домоволодіння (літ. А, літ. Б) площею 7 676 кв.м, в будинку АДРЕСА_1 (далі предмет іпотеки), а тому будь-які інші об`єкти нерухомого майна не були предметом іпотеки і відповідно на такі об`єкти відсутні правові підстави для застосування обмежень; діяльність позивача є сумнівною, оскільки ліцензія на надання фінансових послуг була анульована ще 1 червня 2020 року.

ТОВ "ФК "Авістар" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність її доводів, оскільки вони стосуються виключно розгляду справи по суті, що не перевіряється судом під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову.

ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу до суду не подала.

ТОВ "ФК "Авістар" в судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлене належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 в судовому засіданні також просив задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 23 жовтня 2007 року між АКБ "Правекс-Банк" та ОСОБА_3 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1-036/07Ф.

На виконання забезпечення зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 23 жовтня 2007 року між АКБ "Правекс-Банк" та ОСОБА_4 (майновий поручитель ОСОБА_3 ) укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 передала в іпотеку банку нерухоме майно: нежитлові приміщення (в літ. А) загальною площею 364,20 кв.м, що складає 4/100 частин від домоволодіння (літ. А, літ. Б) площею 7 676,00 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 , які належатьОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу частин нежитлових приміщень від 26 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3670.

Заочним рішенням Печерського районного суду у місті Києві від 28 листопада 2019 року у справі № 757/56976/18-ц в рахунок погашення заборгованості в сумі 3 096 637 грн 51 коп. на користь ТОВ "ФК "Авістар" (як правонаступника ПАТ КБ "ПравексБанк") за договором про відкриття кредитної лінії № 1-036/07Ф від 23 жовтня 2007 року № 1-036/07Ф, звернуто стягнення на наступні об`єкти нерухомого майна: нежитлові приміщення (в літ. А), загальною площею 364,20 кв.м, що складає 4/100 частини домоволодіння (літ А, літ Б) площею 7 676,00 кв.м, а саме: приміщення номер два площею 1,7 кв.м, приміщення номер три площею 1,3 кв.м, приміщення номер дванадцять площею 117,3 кв.м, приміщення номер п`ятнадцять площею 22,4 кв.м., приміщення номер шістнадцять площею 25,6 кв.м., приміщення номер сімнадцять площею 16,7 кв.м, приміщення номер вісімнадцять площею 16,7 кв.м., приміщення номер двадцять один площею 47,4 кв.м, приміщення номер чотирнадцять площею 66,1 кв.м, приміщення номер ІІ площею 17,2 кв.м, приміщень номер III площею 12,6 кв.м, приміщення номер IV площею 1,3 кв.м приміщення номер V площею 7,9 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , та визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

У вказаному рішенні встановлено, що 26 травня 2017 року між ПАТ КБ "Правекс-Банк" та ТОВ "ФК "Авістар"укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до пунктів 1.1. та 2.1. якого новий кредитор набув право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, зокрема, але не виключно, за договором про відкриття кредитної лінії № 1-036/07Ф від 23 жовтня 2007 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 березня 2010 року у справі № 2-1730-1/10 визнано мирову угоду від 11 березня 2010 року, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , такого змісту: ОСОБА_5 (позивач) з однієї сторони та ОСОБА_6 (відповідач-1), ОСОБА_7 (відповідач-2), ОСОБА_4 (відповідач-3) з іншої сторони, у подальшому разом іменовані - сторони, уклали цю мирову угоду на таких умовах:

1. Предметом мирової угоди є врегулювання спірних питань стосовно повернення суми позики у розмірі 4 545 000 грн, що є предметом розгляду Солом`янського районного суду міста Києва.

2. З метою врегулювання спірних питань стосовно повернення суми позики у розмірі 4 545 000 грн, що є предметом позову відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 передають, а позивач ОСОБА_5 приймає у власність:

- нежитлові приміщення частини групи приміщень № 10 , загальною площею 209,20 кв.м. (згідно з договором купівлі - продажу площа приміщень - 227,60 кв.м, згідно з інвентаризаційною справою площа приміщень - 209,20 кв.м, кількість та нумерація приміщень змінилася, будинок прийнятий в експлуатацію, що підтверджується довідкою-характеристикою № 1383210, виданою 16 грудня 2009 року КА "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна", та актом державної приймальної комісії від 7 вересня 2007 року), а саме: приміщення № 1 площею 19,4 кв.м, приміщення № 5 площею 26,9 кв.м, приміщення № 96 площею 7,7 кв.м, приміщення № 7 площею 2,3 кв.м, приміщення № 8 площею 68,1 кв.м, приміщення № 9 площею 23,9 кв.м, приміщення № 10 площею 6,9 кв.м, приміщення № 11 площею 20,9 кв.м, приміщення № 36 площею 17,0 кв.м, приміщення № IIІ площею 16,1 кв.м, що складають частку 3/100 від домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7 676,0 кв.м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі на АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу нежилих приміщень, посвідченого 20 лютого 2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 689; акта прийому-передачі нежитлових будівель від 21 лютого 2003 року; право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстраційній книзі № д8п-4 за реєстровим №380-з від 28 березня 2003 року;

- нежитлові приміщення частини групи приміщень № 10 загальною площею 381,2 кв. м (згідно з договором купівлі-продажу площа приміщень 364,2 кв.м, згідно з інвентаризаційною справою площа приміщень 381,2 кв.м, кількість та нумерація приміщень змінилася, будинок прийнятий в експлуатацію, що підтверджується довідкою-характеристикою № 1383239, виданою 16 грудня 2009 року КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", та актом державної приймальної комісії від 7 вересня 2007 року), а саме: приміщення № 2 площею 28,4 кв.м, приміщення № 3 площею 2,9 кв.м, приміщення № 4 площею 2,7 кв.м, приміщення № 12 площею 58,6 кв.м, приміщення № 13 площею 36,0 кв.м, приміщення № 14 площею 13,4 кв.м, приміщення № 15 площею 18,8 кв.м, приміщення № 16 площею 11,7 кв.м, приміщення № 24 площею 16,3 кв.м, приміщення № 25 площею 6,4 кв.м, приміщення № 26 площею 19,5 кв.м, приміщення № 27 площею 19,0 кв.м, приміщення № 28 площею 35,0 кв.м., приміщення № 29 площею 8,9 кв.м, приміщення № 30 площею 3,1 кв.м, приміщення № 31 площею 17,1 кв.м, приміщення № 32 площею 17,3 кв.м, приміщення № 33 площею 13,5 кв.м, приміщення № 34 площею 12,1 кв.м, приміщення № 35 площею 14,5 кв.м, приміщення I площею 14,3 кв.м, приміщення III площею 12,7 кв.м, що складає 4/100 частин домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7 676,0 кв.м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі на АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу частин нежитлових приміщень від 26 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3670; право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстровій книзі № д 5з- 194 за реєстровим № 380-з від 4 липня 2007 року.

В подальшому Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 9 серпня 2023 року, апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_9 задоволено. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 березня 2010 року про визнання

мирової угоди та закриття провадження у справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що умовами мирової угоди порушено права та законні інтереси ОСОБА_9 , а саме право власності на передане майно, на яке поширюється режим спільної сумісної власності подружжя, справу розглянуто без залучення заявника як співвласника майна.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 4 липня 2012 року у справі № 2-1586/12 задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ "Сведбанк", ОСОБА_10 , ТОВ "Ш.Р.Інтернешнл, ЗАТ "Навігатор", ЗАТ "ТАС Інвестбанк", ТОВ "Офіс Інвест", ТОВ "Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва", Релігійного Управління Церкви Ісуса Христа Святих останніх днів в Україні, ОСОБА_11 , АТ "Інтер-контакт", ТОВ "Промисловий холдінг", КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" про виділення частки із спільного майна та визнання права власності. Виділено в натурі, як окремий об`єкт права власності, частку, яка належить ОСОБА_5 , а саме: нежилі приміщення групи приміщень № 10 загальною площею 590,40 кв.м (приміщення № 1 площею 19,4 кв.м, № 5 площею 26,9 кв.м, № 6 площею 7,7 кв.м, № 7 площею 2,3 кв.м, № 8 площею 68,1 кв.м, № 9 площею 23, 9 кв.м, № 10 площею 6,9 кв.м, № 11 площею 20,9 кв.м, № 36 площею 17,0 кв.м, № ІІ площею 16,1 кв.м, № 2 площею 28,4 кв.м, № 3 площею 2,9 кв.м, № 4 площею 2,7 кв.м, № 12 площею 58,6 кв.м, № 13 площею 36,0 кв.м, № 14 площею 13,4 кв.м, № 15 площею 18,8 кв.м, № 16 площею 11,7 кв.м, № 24 площею 16,3 кв.м, № 25 площею 6,4 кв.м, № 26 площею 19,5 кв.м, № 27 площею 19,0 кв.м, № 28 площею 35,0 кв.м, № 29 площею 8,9 кв.м, № 30 площею 3,1 кв.м, № 31 площею 17,1 кв.м, № 32 площею 17,3 кв.м, № 33 площею 13,5 кв.м, № 34 площею 12,1 кв.м, № 35 площею 14,5 кв.м, І площею 14,3 кв.м, ІІІ площею 12,7 кв.м), що складає 7/100частин домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв.м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на нежилі приміщення (в літ. А) частини групи приміщень № 10 заг. площею 590.40 кв.м (приміщення № 1 площею 19,4 кв.м, № 5 площею 26,9 кв.м, № 6 площею 7,7 кв.м, № 7 площею 2,3 кв.м, № 8 площею 68,1 кв.м, № 9 площею 23, 9 кв.м, № 10 площею 6,9 кв.м, № 11 площею 20,9 кв.м, № 36 площею 17,0 кв.м, № ІІ площею 16,1 кв.м, № 2 площею 28,4 кв.м, № 3 площею 2,9 кв.м, № 4 площею 2,7 кв.м, № 12 площею 58,6 кв.м, № 13 площею 36,0 кв.м, № 14 площею 13,4 кв.м, № 15 площею 18,8 кв.м, № 16 площею 11,7 кв.м, № 24 площею 16,3 кв.м, № 25 площею 6,4 кв.м, № 26 площею 19,5 кв.м, № 27 площею 19,0 кв.м, № 28 площею 35,0 кв.м, № 29 площею 8,9 кв.м, № 30 площею 3,1 кв.м, № 31 площею 17,1 кв.м, № 32 площею 17,3 кв.м, № 33 площею 13,5 кв.м, № 34 площею 12,1 кв.м, № 35 площею 14,5 кв.м, І площею 14,3 кв.м, ІІІ площею 12,7 кв.м), що складає 7/100частин домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв.м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , як на окремий об`єкт права власності. Зобов`язано КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" зареєструвати за ОСОБА_5 право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, на нежилі приміщення (в літ. А) частини групи приміщень № 10 загальною площею 590.40 кв.м, що складає 7/100 частини від домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від25 серпня 2021 року скасовано рішення Печерського районного суду міста Києва від 4 липня 2012 року у справі № 2-1586/12 в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про виділення в натурі нерухомого майна та визнання на нього права власності, ухвалено нове, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено (том І а.с. 102-111).

Нежилі приміщення (групи приміщень № 10) (в літ. А), загальною площею 587.80 кв.м, в будинку АДРЕСА_1 , були відчужені на користь ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 16 жовтня 2015 року.

В подальшому вказані нежилі приміщення неодноразово відчужувалися, останнім власником цілого об`єкту нерухомості була ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14 червня 2023 року.

У серпні 2023 року ОСОБА_2 розділила нежилі приміщення (групи приміщень № 10) (в літ. А), в будинку АДРЕСА_1 , на 10 об`єктів нерухомості (том І а.с. 152).

15 вересня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_1 придбав нежитлове приміщення (групи приміщень 10-9), загальною площею 36,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 100 000 грн (том І а.с. 160-163).

Обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову, ТОВ "ФК "Авістар" зазначало, що предмет іпотеки за договором від 23 жовтня 2007 року незаконно вибув із власності іпотекодержателя, неодноразово відчужувався та був поділений на самостійні об`єкти нерухомого майна, а тому невжиття заходів забезпечення позову об`єктивно утруднить виконання можливого рішення суду.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з

урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

При цьому обраний заявником захід забезпечення позову не порушує право власності відповідача ОСОБА_1 , а сприяє недопущенню порушення прав заявника до встановлення фактичних обставин спору і вирішення питання щодо визнання права іпотекодержателя на нерухоме майно.

Посилання у апеляційній скарзі на відсутність будь-яких загроз невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, спростовуються встановленими судом обставинами у справі, оскільки між сторонами існує спір щодо чинності іпотеки відносно нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги щодо добросовісності набуття відповідачем права власності на спірне нежитлове приміщення, його відмінність від предмета іпотеки за договором 23 жовтня 2007 року № 1-036/07Ф та відсутність у позивача ліцензії на надання фінансових послуг не перевіряються судом апеляційної інстанції, оскільки під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не надає правової оцінки обставинам справи, обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: