П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Київ

Справа №761/28983/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/7395/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Мальцева Д.О. 05 січня 2024 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа: Київська міська рада про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому просив задовольнити його позовні вимоги про витребування будівельної побутівки інвентарний номер 10132001, 2022 року випуску, розмірами: висота - 2,35 см, ширина - 2,20 см, довжина - 3,20 см з чужого незаконного володіння на території паркувального майданчику за адресою: АДРЕСА_1 , який закріплений за КП «Київтранспарксервіс» на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на паркувальному майданчику за адресою: АДРЕСА_1 , який закріплений за КП «Київтранспарксервіс», знаходиться будівельна побутівка - інвентарний номер 10132001, що належить ОСОБА_1 ..

01 березня 2023 року ОСОБА_1 після закінчення відповідного права на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів - не зміг вивезти будівельну побутівку з території даного майданчика. Таким чином позивач був позбавлений права володіння, користування та розпорядження одночасно своїм майном - будівельною побутівкою, тобто відповідач не повернув позивачу будівельну побутівку і продовжує далі безпідставно утримувати її на паркувальному майданчику.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа: Київська міська рада про зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що КП «Київтранспарксервіс» права позивача не порушувались, оскільки належна йому будівельна побутівка була передана ФОП ОСОБА_2 , а не відповідачу. Тобто, жодних правовідносин між відповідачем та ОСОБА_1 не виникало, в тому числі не укладались договори про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

Позивач вказує на те, що його право власності на будівельну побутівку, яка знаходиться на території паркувального майданчику, який належить відповідачу, не оспорюється і не заперечується. Письмова вимога позивача, в якій він просив надати дозвіл на вивіз цієї побутівки з паркувального майданчику, залишилась без належної відповіді, тобто відповідач продовжив неправомірно утримувати майно позивача.

Зазначає, що договірні відносини або відсутність відповідного договору, укладеного між позивачем та відповідачем не позбавляє законного права власності позивача на будівельну побутівку. Відсутність або наявність договірних відносин не спростовує той факт, що дана побутівка є власністю позивача та нею незаконно заволодів відповідач.

Вказує, що ФОП ОСОБА_2 , якому фактично була передана будівельна побутівка, помер, що було приховано відповідачем і залишається відкритим питання, хто замість померлого ОСОБА_2 виконував умови договору № ДНП-2020-01/03 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на те, що з 30 січня 2023 року майданчик для паркування транспортних засобів є повернутим згідно Акту повернення паркувального майданчика. 28 лютого 2023 року між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір № ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, який є чинним на сьогодні. Жодних правовідносин між КП «Київтранспарксервіс» та ОСОБА_1 не виникало, в тому числі не укладались договори про надання даного майданчика для експлуатації ,утримання та облаштування.

Іншою інформацією щодо перебування майна позивача на території майданчику для паркування, відповідач не володіє. КП «Київтранспарксервіс» не заперечує права власності ОСОБА_1 на будівельну побутівку, але в позовній заяві були відсутні належні та допустимі докази та підстави знаходження в незаконному володінні відповідача вищевказаного майна на майданчику. Позивачем не було доведено факту користування відповідачем майном, яке ОСОБА_1 просить витребувати, а також між сторонами не існує будь-яких договірних відносин.

Тому відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку відмовивши в задоволенні позову, а отже доводи наведені в апеляційній скарзі є необґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Китаєв І.Ю. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Представник відповідача - Волосюк Т.С. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлені, та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

В акті введення в експлуатацію основних засобів власного виготовлення, складеного ТОВ «БК «Прем'єр-хаус» 17 лютого 2022 року, даного числа проведено огляд побутівки, у момент введення в експлуатацію об`єкт знаходиться на будівельному майданчику котеджного містечка «9 елементів» за адресою: с. Лісники, Київської області. Коротка характеристика об`єкта: рік випуску - 2022, розміри об`єкта: висота - 2,35 м, ширина - 2,2 м, довжина - 3,20 м, матеріал стіни - дерево, внутрішня кімната - ОСБ плити, фасад - металопрофіль, двері та вікна - металопластик. Висновок комісії: об`єкт придатний до експлуатації. З метою встановлення на бухгалтерський баланс будівельної побутівки присвоїти інвентаризаційний номер - 10132001. Встановити балансову вартість - 19450 грн /т.1 а.с.13/.

Згідно з накладною без номеру від 28 вересня 2022 року ТОВ «БК «Прем`єр-хаус» відпущено, а ОСОБА_1 одержано за договором відповідального зберігання № 1 від 28 вересня 2021 року будівельну побутівку кількістю 1 шт, ціна якої визначена 19450 грн /т.1 а.с.11/.

За умовами Договору відповідального зберігання з правом користування № 1 від 28 вересня 2022 року ОСОБА_1 прийняв на відповідальне зберігання наступне майно - побутівка будівельна строком на 1 рік /т.1 а.с.37/.

28 вересня 2022 року ТОВ «БК «Прем`єр-хаус» та ОСОБА_1 підписаний акт приймання-передачі майна №1 за Договором відповідального зберігання з правом користування № 1 від 28 вересня 2022 року, в якому вказано про передачу речі - побутівки будівельної у кількості одна вартістю 19450 грн /т.1 а.с.14,45,57/.

У видатковій накладній № 1 від 04 січня 2023 року ТОВ «БК «Прем`єр-хаус» визначено як постачальник, а ОСОБА_1 визначений як покупець, товару - будівельна побутівка Д-3,20 м, Ш-2,20 м, В-2,35 м за ціною 19450 грн /т.1 а.с.12/.

12 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Київтранспарксервіс» з претензією про повернення йому будівельної побутівки, яка знаходиться на майданчику для паркування за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.52/.

В листі № 053/05-1731 від 09 травня 2023 року КП «Київтранспарксервіс» на адвокатський запит представника позивача надав інформацію, що рішенням Київської міської ради від 26 червня 2007 року № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» КП «Київтранспарксервіс» визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів в м. Києві.

За КП «Київтранспарксервіс» закріплено паркувальний майданчик за адресою: АДРЕСА_1 (вздовж лінії швидкісного трамваю).

15 січня 2020 року між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_4 було укладеного договір №ДНД-2020-01/03 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування за адресою: АДРЕСА_1 , термін дії якого закінчився 14 січня 2023 року, про що останнього було повідомлено листом № 053/03-172 від 16 січня 2023 року.

28 лютого 2023 року між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_3 було укладеного договір № ДНД-2023-02/05 про надання майданчика для екплуатації, утримання та облаштування за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.31-32/.

За умовами договору № ДНД-2020-01/03 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, укладеного між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_4 15 січня 2020 року, КП «Київтранспарксервіс» передало за плату ФОП ОСОБА_4 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 14 січня 2023 року.

Згідно п. 2.1.5 цього Договору КП «Київтранспарксервіс» не несе відповідальності за збереження автотранспорту, майна, що в ньому знаходиться, та іншого майна, що розташоване на майданчику для паркування.

При цьому, відповідно до п.2.1.6 та п. 2.2.8 Договору, яким прямо заборонено передавати майданчик для паркування в експлуатацію третім особам /т.1 а.с.155-162/.

15 січня 2020 року сторонами договору підписаний акт прийому-передачі паркувального майданчика /т.1 а.с.163/.

28 лютого 2023 року між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_3 було укладеного договір № ДНД-2023-02/05 про надання майданчика для екплуатації, утримання та облаштування за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.168-172/.

Матеріали справи містять копії чеків, проте якість цих копій не дозволяє суду здійснити їх опис /т.1 а.с.15-16/.

Також матеріали справи містять світлини із зображенням паркінгу /т.1 а.с.17-30/.

Матеріали справи містять дані про звернення позивача із заявами про вчинення кримінального правопорушення щодо незаконного заволодіння його майном - будівельною побутівкою та процесуальні документи щодо їх розгляду /т.1 а.с.33-36,39,42-44,46,54,195-197/.

До апеляційної скарги позивачем долучені повторно наявні в матеріалах справи докази, а також новий доказ - копія свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 08 лютого 2023 року, згідно з яким ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /т.2 а.с.16/.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Проте, бувають випадки, коли майном заволоділа інша особа, не маючи на те законних підстав. Адже право власності, відповідно до ст. 328 ЦК України, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його в особи, яка не мала права відчужувати це майно.

Статтею 388 ЦК України передбачено витребування власником майна від набувача, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч.2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктами 6, 7 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, клопотання особи, яка подала скаргу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

З наведених обставин справи вбачається, що станом на 17 лютого 2022 року будівельна побутівка з характеристиками: рік випуску - 2022, розміри об`єкта: висота - 2,35 м, ширина - 2,2 м, довжина - 3,20 м, матеріал стіни - дерево, внутрішня кімната - ОСБ плити, фасад - металопрофіль, двері та вікна - металопластик, перебувала на бухгалтерському балансі ТОВ «БК «Прем`єр-хаус» з присвоєним інвентаризаційним номером - 10132001 та фактично знаходилась у с. Лісники, Київської області.

За умовами Договору відповідального зберігання з правом користування № 1 від 28 вересня 2022 року ОСОБА_1 прийняв на відповідальне зберігання вказану будівельну побутівку строком на 1 рік.

Однак, у видатковій накладній № 1 від 04 січня 2023 року ТОВ «БК «Прем`єр-хаус» визначено як постачальний, а ОСОБА_1 визначений як покупець, товару - будівельна побутівка Д-3,20 м, Ш-2,20 м, В-2,35 м за ціною 19450 грн. За загальним правилом видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем, вважається документами первинного обліку та не є розрахунковими документами.

Позивач стверджує, що придбану будівельну побутівку ним було влаштовано на паркувальному майданчику за адресою: АДРЕСА_1 , який використовувався на підставі договору укладеного між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_4 . Разом з тим матеріали справи не місять доказів влаштування позивачем будівельної побутівки за вказаною адресою, в тому числі дати вчинення таких. Натомість з матеріалів справи вбачається, що вказана позивачем побутівка є 2022 року випуску, була передана позивачу на відповідальне зберігання 28 вересня 2022 року. При цьому ФОП ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до того як вказані дії могли бути вчинені позивачем. Даних про правові підстави використання і про фактичне використання позивачем паркувального майданчика за адресою: АДРЕСА_1 в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином позивачем не доведені обставини, на які він посилався при зверненні до суду з позовом та у доводах апеляційної скарги.

Основним із принципів судочинства є принцип змагальності, який полягає у тому, що кожна із сторін має обов`язок доведення обставин, на які вона посилається. При цьому це принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона, і певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення, проте правовою підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог має бути їх недоведеність, тобто суд першої інстанції зробив правильний висновок за результатом розгляду. Слід погодитись з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем порушення його прав відповідачем, оскільки між сторонами не виникало жодних правовідносин. При цьому посилання позивача в доводах апеляційної скарги на те, що відсутність договірних відносин не позбавляє його права на витребування майна не приймаються до увагу суду, оскільки в ході розгляду справи не доведені обставини незаконного володіння відповідачем майном, що належить позивачу.

Проте з урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що належна позивачу будівельна побутівка розміщена ним на території паркувального майданчика за адресою: АДРЕСА_1 та фактично передана ФОП ОСОБА_4 . Ці обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами.

А тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Таким чином доводи апеляційної скарги позивача слід визнати такими, що знайшли своє підтвердження частково.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, відсутні і підстави для компенсації позивачеві за рахунок відповідача понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2024 року - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 11 липня 2024 року.