ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 401/1159/24

провадження № 22-ц/4809/1053/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2024 року у складі судді Мельничика Ю.С.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини у праві спільної власності подружжя, в якому просила стягнути на її користь 200 000 грн. грошової компенсації у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля Citroen C4 , VIN-код: НОМЕР_1 , та виділити у власність відповідача ОСОБА_2 вказаний автомобіль.

Разом з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на спірний автомобіль.

В обґрунтування заяви зазначала, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2022. Нею подано до суду позов про розірвання шлюбу, проте на даний час шлюб з відповідачем ще не розірвано.

Вказує, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними спільно було придбано транспортний засіб Citroen C4, колір - білий, VIN-код: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2023, де покупцем є ОСОБА_2 . Таким чином, предметом спору є вказаний транспортний засіб, інше спільне майно подружжя відсутнє. Вказаний транспортний засіб перебуває у користуванні та володінні відповідача, а на її пропозицію в досудовому порядку поділити автомобіль відповідач відмовляється.

Крім того, їй стало відомо, що відповідач мав наміри переоформити право власності на вказаний транспортний засіб з метою уникнення спору щодо його розподілу.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб марки Citroen C4, 2012 р.в., колір - білий, VIN: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 .

Ухвала мотивована тим, що неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду в справі.

На зазначену ухвалу суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що про вказану ухвалу вона дізналася з Єдиного реєстру судових рішень 13.05.2024. Вважає, що оскаржуваною ухвалою порушено її законні права та інтереси.

ОСОБА_3 зазначала, що 26.03.2024 на підставі договору купівлі продажу транспортного засобу № 5342/2024/4402334 вона стала власницею транспортного засобу Citroen С4, колір - білий, VIN-код: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 , дата реєстрації 28.03.2024 року.

Таким чином, станом на час постановлення судом ухвали про забезпечення позову, зазначений автомобіль, на який накладено арешт, не перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 .

Звертала увагу, що до задоволення позивач просить саме грошову компенсацію вартості частини у праві спільної власності подружжя і не просить суд виділити їй у власність вказаний автомобіль, на який судом було накладено арешт.

Вважає, що забезпечення позову про стягнення грошової компенсації вартості автомобіля, шляхом накладення арешту саме на транспортний засіб не може гарантувати виконання рішення суду про можливе задоволення позову, адже позивачем не доведено, що відповідач не має у власності іншого майна чи коштів для виконання рішення суду у разі присудження йому сплати грошової компенсації.

Зауважила, що судом, при винесенні ухвали не враховано, що позивачем жодним доказом не доведено, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або позбавить позивача ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Просила скасувати ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2024 року, відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірний автомобіль.

Сторони не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу. Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники розгляду справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданння апеляційного суду не з?явилися,.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 направила до апеляційного суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій просила відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). За правилами частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У справі, що переглядається, з апеляційною скаргою на ухвалу суду, якою накладено арешт на транспортний засіб звернулася ОСОБА_3 , посилалась на те, що вона не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції, однак на час подання апеляційної скарги є власником спірного автомобіля, а тому оскаржувана ухвала обмежує її право власності.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції не можна вважати правильними, оскільки суд дійшов до них з істотним порушенням норм процесуального права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлена вимога про поділ майна подружжя, а саме автомобіля марки Citroen C4, 2012 р.в., колір - білий, VIN: НОМЕР_1 . Позивач просить залишити зазначений автомобіль у власності ОСОБА_2 , а на її користь стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 автомобіля в розмірі 200 000,00 грн. Відповідачем вже здійснено відчуження спірного транспортного засобу на користь ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу 5342/2024/4402334 транспортного засобу від 26.03.2024.

Проаналізувавши зміст позовних вимог та положення законодавства, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згнідно п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, а саме, коли суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи, що власником спірного автомобіля Citroen C4, 2012 р.в., колір - білий, VIN: НОМЕР_1 є ОСОБА_3 (а.с. 17), яка не є учасником цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд прийняв рішення про її права, як особи, що не була залучена до участі у справі.

Суд апеляційної інстанції позбавлений права, згідно норм чинного ЦПК, залучити до участі у справі ОСОБА_3 .

За таких обставин ухвалу не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки судом першої інстанції не були дотримані норми процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд роз`яснює, що позивач не позбавлена права знову звенутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді С.І. Мурашко

О.А. Письменний