Справа № 304/2138/23 Провадження № 2/304/76/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2024 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
з участю секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/2138/23 за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат,
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Притикін І.І. не з`явилися, однак останній в електронній формі через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)).
Суд встановив, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2021 року, який набрав законної сили 08 березня 2021 року, зокрема, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді сім років і шість місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /три/ роки. Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Притикіна Ігора Ігоровича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 - 300 000 (триста тисяч) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Притикіна Ігора Ігоровича у частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень відмовлено (а. с. 7-23).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Також суд встановив, що 06 липня 2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 304/1227/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 - 300 000 (триста тисяч) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди (а. с. 39).
Постановою головного державного виконавця Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжорегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пекар І.І. про відкриття виконавчого провадження від 09 серпня 2021 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №304/1227/18, виданого 06 липня 2021 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 000 грн у відшкодування моральної шкоди (ВП № 66447829) (а. с. 43-44).
Також матеріали справи свідчать про те, що на даний час вищевказане виконавче провадження триває; відповідачем не виконано своїх зобов`язань (а. с. 34-76).
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частини першої статті 509 ЦК України).
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Грошове зобов`язання це цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом вказаної норми права нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань.
У справі, що є предметом розгляду, встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини внаслідок спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, що підтверджено судовим рішенням.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України).
Вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувався, а тому є таким, що набрав законної сили.

Тобто саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача завданої моральної шкоди, у відповідача настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.

Також суд установив, що відповідач ОСОБА_2 не виконує своє грошове зобов`язання, що не відповідає загальним засадам зобов`язального права.

Як вбачається з наданих адвокатом Притикіним І.І. розрахунків, проведених за період з 08 березня 2021 року по 05 жовтня 2023 року з розрахунку, що сума заборгованості становить 300 000 грн, 3 % річних становить 23 227,39 грн та інфляційні збитки 118 602,82 грн (а. с. 24-32).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з моменту наявності самого факту прострочення. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження №12-45гс23).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Оскільки між сторонами на час звернення позивача до суду з позовом існували боргові зобов`язання з виплати 300 000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди, та, як наслідок, у відповідача настав строк для такої виплати, що надає можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання, а доказів протилежного останнім в ході судового розгляду не подано, тому суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 525, 526, 613, 625 ЦК України, ст. 12, 13, 141, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов представника ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки за період з 08 березня 2021 року по 05 жовтня 2023 року у розмірі 118 602 грн 82 коп та 3 % річних за період з 08 березня 2021 року по 05 жовтня 2023 року у розмірі 23 227 грн 39 коп, а всього 141 830 грн 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 418 (одна тисяча чотириста вісімнадцять) грн 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Притикін Ігор Ігоровича, РНОКПП: НОМЕР_1 ; місцезнаходження: 54005, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Адмиральська, 9/1.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Головуючий: Ганько І. І.