Справа № 212/6977/24
У Х В А Л А

17 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Гнатюк А.І., до ОСОБА_2 , третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту

встановив:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Гнатюк А.І., до ОСОБА_2 , третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024 року головуючим суддею у справі було визначено суддю Борис О.Н.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 187 ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 на відповідність вимогам ЦПК України, вважаю, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК України визначено обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, позивач зазначає, що є одноосібним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 червня 2021 року після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У липні 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою укладання договору купівлі-продажу квартири, де дізналася, що на квартиру було накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 12087551). Підставою обтяження є постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП №17201723 від 24.01.2012 року Жовтневого ВДВС КМУЮ. Звернувшись до відділу ДВС в усному порядку позивачу було повідомлено, що вказаний арешт накладено в рамках ВП №17201723 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини. Жодний матеріалів провадження ВДВС надати позивачу не може, оскільки остання не є стороною виконавчого провадження, рекомендовано звернутися до суду щодо зняття арешту з квартири.

Разом з тим, позивач не надала до суду докази на підтвердження вищевказаних обставин справи, зокрема, неможливості самостійного отримання відомостей та документів з органів державної виконавчої служби щодо накладеного арешту на квартиру або частину квартири в рамках вищевказаного виконавчого провадження, зокрема, письмової відповіді з органів ДВС.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачем у прохальній частині позову заявлено вимогу про витребування доказів матеріалів виконавчого провадження №17201723 з Покровського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, що не є вимогами заяви у розумінні норм ЦПК України.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у астинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ,або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою,яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Ч. 2 ст. 182 ЦПК України, визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Отже, поряд із вимогами заяви, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , у прохальній частині позовної заяви було викладено вимоги, які не є вимогами позову у розумінні норм ЦПК та повинні бути викладені у формі окремих клопотань чи заяв.

В заявленому клопотанні, викладеному у прохальній частині позову, та доданих до позову матеріалів, відсутні відомості щодо неможливості самостійного отримання запитуваної інформації, а посилання на усне звернення та усну відповідь не може слугувати належним доказом в розумінні статті 95 ЦПК України, тому позивачу слід привести свої вимоги у відповідність до вищезазначеного.

Отже, позивачем не було надано до суду належні докази на підтвердження наявності арешту на квартиру, накладеного постановою державного виконавця, що є предметом позову, а також не доведено наявність перешкод в отриманні зазначеної інформації, в тому числі й копії відповідної постанови державного виконавця (чи відмови у її наданні).

Окрім того, у тексті позовної заяви, де зазначаються обставини справи, не вказано на яку саме частину квартири було накладено арешт.

Згідно частини першої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 185 ЦПК України)..

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Гнатюк А.І., до ОСОБА_2 , третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Також повідомити позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Гнатюк А.І., до ОСОБА_2 , третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 17 липня 2024 року.

Суддя О. Н. Борис