УХВАЛА

16 липня 2024 року

м. Київ

справа № 2-917/11

провадження № 61-7200ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно та

ВСТАНОВИВ:

18 квітня та 12 липня 2018 року ОСОБА_1 звертався з заявами про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року.

22 листопада 2018 року ухвалою Богуславського районного суду Київської області, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду

від 06 березня 2019 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року.

04 березня 2020 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

08 липня 2020 року ухвалами Богуславського районного суду Київської області заяви ОСОБА_1 від 18 квітня та від 12 липня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року залишено без задоволення, відповідне судове рішення залишено в силі.

25 листопада 2020 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року скасовано, справу за заявою ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

07 червня 2022 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області, з урахуванням ухвали Миронівського районного суду Київської області

від 20 червня 2022 року про виправлення описки, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року та залишено судове рішення в силі.

07 листопада 2022 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

21 березня 2023 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області відмовлено в прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області

від 17 листопада 2011 року.

03 липня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області

від 21 березня 2023 року залишено без задоволення.

ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року, просив поновити строк на звернення із такою заявою, скасувати постанову, оскільки вона прийнята складом суду, який вже розглядав справу, чим порушено статті 37 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

02 квітня 2024 року постановою Київського апеляційного суду відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року повернуто заявнику.

16 травня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду

від 03 липня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня

2024 року.

03 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року відмовлено на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

03 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду визнано наведені в клопотанні підстави пропуску строку на касаційне оскарження неповажними, відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 02 квітня 2024 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для його поновлення та надати докази на їх підтвердження; для уточнення касаційної скарги в частині зазначення повних відомостей стосовно відповідача; для сплати судового збору за подання касаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; для подачі до Верховного Суду виправленої касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України; для надання копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

27 червня 2024 року до Верховного Суду на усунення недоліків надійшла касаційна скарга в новій редакції.

Подана на усунення недоліків касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктами 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

За пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року в справі

№ 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) висновувала, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності в справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції»

від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і

№ 18589/02)).

Подібні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 07 квітня 2021 року в справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св22).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів, що відображають зневажливе ставлення заявника до судової гілки влади, надає зневажливу, іронічну оцінку процесуальних дій та рішень у справі, а також особисту характеристику суддям, оцінку їхній професійній діяльності, що неприпустимо при оформленні касаційної скарги.

Зокрема, заявник зазначає:

«..це добре продуманий план дій суддів від першої до вищої інстанції (зговір суддів), як покінчити з надоївшим за дванадцять років позивачем і створити умови, які б не дали права позивачу звертатися в суди України по справі № 2-917/11.», «…апеляційний суд вішає йому «лапшу на вуши»…», «Роль Верховного суду в цьому є закрити очі на порушення апеляційним судом законодавства України…», «План спрацював, судді добились своєї мети, позбавили мене моїх прав і знищили як безправну людину в мої 88 років.», «…судова влада протягом 12-ти років позбавляє мене моїх прав і знищує, як людину.», «…умисно не переглядається вже дванадцять років, що доказує кримінальних характер цієї справи і кримінальні дії суддів від першої до вищої інстанції при розгляді цієї справи. Судді видумують різні причини для відмови від перегляду рішення….. Це зговір судової влади, направлений на позбавлення моїх прав і знищення мене як людини. Це умисно створений ГЕНОЦИД.»(мову оригіналу збережено).

Частиною третьою статті 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 касаційної скарги в такій редакції виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим касаційну скаргу необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. М. Ситнік

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров