Єдиний унікальний номер 725/5211/24
Номер провадження 2-о/725/539/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю:

секретаря судового засідання Крупко Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівців порядкуокремогопровадженняцивільну справу за спільною заявою

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники в порядку ст. 109 СК України звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Посилались нате, що 16 травня 2012 року між ними був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №472.

Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаються на те, що спільне життя не склалось, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, шлюб носить формальний характер, сімейне життя фактично припинено. Різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння призвело до відчуження та втрати почуття поваги та довіри, без чого сімейне життя неможливе. Шлюбні стосунки припинились досить давно, подальше збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній.

Вказували, що більше чотирьох місяців ОСОБА_1 проживає разом із дитиною окремо від ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Ними досягнуто згоди з приводу того, що донька буде проживати із батьком на його самостійному утриманні та вихованні.

Окрім того, на даний час ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує свою малолітню дитину ОСОБА_3 , та забезпечує всі її потреби, а саме харчування, лікування, одяг, навчання, розвиток, мати не приймає участі у житті дитини.

Відповідно до ч. у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 294 ЦПК справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В судове засідання заявники не з`явились, від них до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом фактично встановлено, що 16 травня 2012 року між ними був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №472 (а.с.3).

Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їхньої доньки, а саме ОСОБА_3 буде перебувати на самостійному вихованні та утриманні батька, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей (а. с. 11-12).

Окрім того, відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 24.05.2024 року ОСОБА_4 не заперечує проти того, щоб діти проживали разом із батьком, який буде їх самостійно утримувати та виховувати. (а.с. 15).

Відповідно до наданої копії договору оренди нерухомого майна віж 21.12.2023 року, ОСОБА_1 орендує квартиру в АДРЕСА_2 , де проживає разом із донькою ОСОБА_3 , що підтверджується також актом про фактичне місце проживання (а.с.13-20).

Відповідно з характеристики з Чернівецької гімназії №17, вбачається, що вихованням доньки ОСОБА_3 займається її батько (а.с.21), також відповідно до довідки наданої ФОП ОСОБА_5 , на профілактичні огляди та з приводу захворювань дитина ОСОБА_3 приходить у супроводі батька ОСОБА_1 (а.с.22).

Також, відповідно до нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 , остання підтвердила факт самостійного виховання та утримання їхньої доньки ОСОБА_3 її батьком ОСОБА_1 (а.с.23).

Письмовими поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також підтверджується факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 своєї доньки ОСОБА_3 (а.с.33-40).

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 06.06.2024 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, дружина та чоловік до суду не звертались.

За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У постановівід 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким ізбатьківбудутьпроживатинеповнолітнідіти, суд можевирішитипитання про залишенняпроживаннядитини разом ізматір`ючибатькомодночасно з вимогою про розірванняшлюбу. У разінаявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішенняпитання про визначеннямісцяпроживаннядитини.

Оскількиміж сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дітей, то суд вважає за можливе зазначити з ким залишаться проживати діти після розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 315ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеноіншого порядку їхвстановлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною восьмою статті 7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли цеможливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини необхідно для захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини самостійного виховання, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставина бо добровільності їх визнання.

Суд вважає, що заявниками доведений факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_3 .

Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Керуючисьст.ст. 109, 112,113, 114, 161 СК України, ст.ст. 174, 293, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований 16 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №472.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити місце проживання дитини за місцем проживання батька.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділу реєстрації актів цивільного стану для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька