Справа № 585/5181/23
Номер провадження 2/585/225/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/5181/23, провадження № 2/585/225/24

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження справу про стягнення заборгованості.

Представники позивача: Шовкун Наталія Іванівна , який діє на підставі довіреності від 26.04.2023, Щукін Євгеній Сергійович, який діє на підставі довіреності від 24.01.2024.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК» ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилається на те, що 05.03.2020 між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір №Р25.20966.006469107.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено Договір факторингу №07072023 відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 05.03.2020 укладеним між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників №2 до Договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором №Р25.20966.006469107 в сумі 90667,77 грн., з яких 43131,76 грн. заборгованості за основним боргом, 2244,61 грн. заборгованості за відсотками, 45291,4 грн. заборгованості за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення вимоги. Позивачем не здійснювалось жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати кредит в строки. Посилаючись на норми чч.1 ст. 525, ст. 526, ч.1 ст. 530, ч.1 610, ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612, ч.1 ст. 625, ст. ст. 626, 628, 634, 639, 642, 1048, ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України представник позивача прохає стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» ЄАПБ» суму заборгованості за Кредитним договором №Р25.20966.006469107від 05.03.2020 в розмірі 43131,76 грн. заборгованості за основним боргом, 2244,61 грн. заборгованості за відсотками, 45291,40 грн. заборгованості за комісіями та судові витрати.

Відповідач своєї позиції щодо позову не висловила.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

15.01.2024 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено сторонам .

Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.38)

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками направлена на адресу місця реєстрації - АДРЕСА_1 (а.с.35). Відправлення вручено (а.с.37).

У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інше, суду не надходило.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

05.03.2020 між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладено Договір кредиту та страхування №Р25.20966.006469107, відповідно до розділу 1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредиту у розмірі 46178 грн., з процентною ставкою 1,99%, зі строком кредиту 60 місяців (а.с.7).

До позову долучено паспорт споживчого кредиту (Додаток 1 до кредитного Договору), в якому вказано про порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення (а.с.5) та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.6).

Ордером - розпорядженням №1 про видачу кредиту від 05.03.2020 підтверджується факт перерахування 38321,99 грн. на підставі Договору № Р25.20966.006469107 на рахунок UA0350601, Ордером-розпорядженням №2 підтверджується факт перерахунку страхового платежу від ОСОБА_1 в сумі 7856,01 грн. (а.с.7).

На підтвердження розміру заборгованості представником позивача долучено розрахунок станом на 30.11.2023, за період з 07.07.2023 по 30.11.2023, підписаний представником позивача ОСОБА_2 , в якому зазначено, що залишок заборгованості боржника ОСОБА_1 складає 90667,77 грн. (а.с.10).

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) укладено Договір факторингу №07072023 відповідно до умов якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (п.2.1).

Відповідно до умов п.5.3 укладеного Договору факторингу Клієнт у випадку відступлення права вимоги зобов`язаний повідомити кожного боржника про відступлення права вимоги протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором, у спосіб, визначений ст. 25 ЗУ «Про споживче кредитування» та договором з боржником та про передачу персональних даних боржника, а також надати інформацію про Фактора та повідомити про обов`язок погашення заборгованості за первинним договором фактору (а.с.11-12).

Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 сформовано представником позивача ОСОБА_2 . В ньому зазначено прізвище відповідача, її ім`я і по батькові, номер кредитного договору, сума заборгованості та її складові. Підписи сторін Договору факторингу відсутні (а.с.14).

ТОВ «ФК «ЄАПБ» видане Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №624024, , дата проведення державної реєстрації 05.12.2007 (а.с.15).

Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ» , видане Державною комісією з Регулювання ринків фінансових послуг України» 27.12.2007, згідно Додатку до якого до видів діяльності товариства відноситься факторинг (а.с.16).

До позову долучено Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Ідея банк» (а.с.18), Банківську ліцензію ПАТ «Ідея Банк» (а.с.19 та Витяг зі Статуту ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.20-23).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для відмови в задоволенні позову.

Судом встановлено, що 05.03.2020 між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладено Договір кредиту та страхування №Р25.20966.006469107, відповідно до розділу 1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 46178 грн., з процентною ставкою 1,99%, зі строком кредиту 60 місяців (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом представник позивача посилається на те, що відповідач всупереч умовам указаного Договору, не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, має непогашену заборгованість у розмірі 90667,77 грн.

Разом із цим, з наданих представником позивача додатків до позовної заяви, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо.

Зазначена представником позивача сума заборгованості за кредитом, яка встановлена Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Не є належним та допустимим доказом.

Витяг з реєстру прав вимоги (а.с.14) сформовано представником позивача особисто, у ньому вказано, що на момент передання права вимоги до відповідача наявна заборгованість, але відсутні підписи сторін Договору факторингу.

Тому зазначений Витяг суд ставить під сумнів і не вважає належним доказом, що підтверджує право вимоги позивача до ОСОБА_1 за укладеним нею з АТ «Ідея Банк» Договором кредиту та страхування № Р25.20966.006469107 від 05.03.2020.

Як указано вище, до позову долучено розрахунок заборгованості за указаним Договором, сформований представником позивача (а.с.10).

Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи (Висновок Верховного Суду від 13 травня 2020 року ( справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19)), а долучений представником позивача розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та чи відповідач користувалась ними, здійснювала погашення кредиту, у якому розмірі та в які строки.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Між тим, із урахуванням викладеного, на підставі наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» доказів, суд вбачає, що розмір боргу, заявлений товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи.

Так, представником позивача на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів долучено до позову Ордер - розпорядження №1 про видачу кредиту від 05.03.2020, яким підтверджується факт перерахування 38321,99 грн. на рахунок ОСОБА_1 , який зазначений в п.1.7 Договору кредиту та страхування від 05.03.2020 (а.с.7).

Проте, в матеріалах справи відсутній належним чином проведений розрахунок заборгованості.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач повинен був отримати від первісного кредитора первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору, що у відповідності до умов вказаного договору, надало б можливість визначити час порушення відповідачем його умов, у разі наявності такого порушення та чи у відповідності до умов договору та норм закону нараховані відсотки (комісія).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За наявними у справі документами суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу та процентів (комісій), тобто перевірити розмір заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків та комісій за користування кредитом.

Створені представником позивача документи (розрахунок заборгованості, Витяг з реєстру боржників), які містять інформацію про суму заборгованості відповідача, не є належними доказами розміру такої заборгованості та не підтверджують наявність права вимоги позивача до відповідача.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України).

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21.

Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18.

За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту користування кредитними коштами відповідачем, не підтверджено наявності та розміру заборгованості за кредитом, не підтверджено права вимоги до позивача, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Представник позивача: Шовкун Наталія Іванівна, місцезнаходження: 07400, Україна, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2 поверх 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова