Справа № 697/882/24
Провадження № 2/697/483/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря Десятник О.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Канів цивільну справу за позовом адвоката Бовшика Миколи Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, діючи в інтересах О.В. звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2001 у виконавчому комітеті Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис №5. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спочатку їх сімейне життя складалося добре, але протягом останнього часу відносини між ними погіршилися, втратилися почуття кохання, любові, взаєморозуміння і довіри, їхні погляди на життя та суспільні цінності почали кардинально відрізнятися. Примирення між ними та збереження шлюбу не можливе, шлюб став лише формальністю та обтяжуючою ношею. Просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, адвокатом до суду скеровано заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив до суду заперечення щодо позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позов є безпідставним, а позивач не оцінила його ставлення до неї та завдала моральної шкоди його родині та дітям. Просить суд надати позивачу час на переосмислення дійсності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 14.07.2001 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 14.07.2001 у виконавчому комітеті Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис №5. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 » (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

За змістом статті 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які незаборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив вбачається, що позивач ОСОБА_4 категорично заперечує щодо примирення з відповідачем.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Надання строку для примирення подружжя є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18.

З огляду на зазначене, суд вважає, що призначення подружжю строку для примирення та зупинення розгляду справи є правом суду, необхідність якого визначається у кожному окремому випадку індивідуально.

Наявність наміру для примирення лише в одного з подружжя без такого в іншого не є правовою підставою для надання строку для примирення. Крім того, суд враховує, що відповідач не висловлює свій намір зберегти сім`ю, а висловлюється щодо негативних наслідків у випадку розірвання шлюбу та просить відмовити у задоволенні позову для надання часу позивачу для переоцінки дійсності.

Враховуючи викладене, оскільки позивач вважає, що спільне подальше проживання із ОСОБА_1 не можливе в зв`язку з відсутністю згоди, порозуміння та поваги, неможливістю примирення між ними, а тому суд не вбачає підстав для надання часу сторонам для їх примирення.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Бовшика Миколи Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , зареєстрований шлюб 14.07.2001 у виконавчому комітеті Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис №5 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити набуте у шлюбі прізвище « ОСОБА_3 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Л . О . Колісник