Справа № 489/5814/23
Провадження № 2/489/225/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стефан Л.В.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Корець С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.10.2019. На час подання позовної заяви подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом, подана позовна заява про розірвання шлюбу, через що виникла необхідність в розподілі спільного майна подружжя. За час спільного проживання сторонами було придбано рухоме майно, а саме: автомобіль Mercedes - Benz S 500, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль Land Rover, модель Range Rover, державний номер НОМЕР_2 , право власності на які зареєстровано за позивачем. Проте, починаючи з моменту їх придбання, вказані транспортні засоби перебувають у володінні відповідача, який використовує їх для власних потреб. Позивачу відповідач ОСОБА_2 доступу до них не надає. Проте вона вважає вказані транспортні засоби спільним майном подружжя, в зв`язку з чим просить суд:

-визнати транспортний засіб Mercedes - Benz S 500, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , чорного кольору, легковий седан - спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

-визнати транспортний засіб Land Rover, модель Range Rover, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору, легковий універсал - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-в порядку поділу майна, що є правом спільної сумісної власності - виділити ОСОБА_1 транспортний засіб Mercedes - Benz S 500, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , чорного кольору, легковий седан;

-в порядку поділу майна, що є правом спільної сумісної власності - виділити ОСОБА_2 транспортний засіб Land Rover, модель Range Rover, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору, легковий універсал;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені судові витрати.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.10.2023, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2023 суд перейшов від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.03.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено її до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Стефан Л.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Корець С.В. в судовому засіданні позов визнали частково. Погоджуються, що спірне майно є спільною власністю подружжя згідно СК України. Автомобіль Land Rover, модель Range Rover, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_2 , перебуває у фактичному володінні відповідача, а автомобіль Mercedes - Benz S 500, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1 , - у володінні його брата, придбаний за його кошти, однак доказів про це відповідач не має. Питання поділу вказаного майна покладають на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 12).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.11.2023, яке набрало законної сили 25.12.2023, по справі № 489/5788/23 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.

В період перебування у шлюбі, а саме 06.06.2023, сторони придбали автомобіль Mercedes - Benz S 500, державний номер НОМЕР_1 , та автомобіль Land Rover, модель Range Rover, державний номер НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, виготовлених за допомогою застосунку «Дія», право власності на вказані автомобілі зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 7-10).

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 на підставах, не заборонених законом, в період шлюбу набула право власності на вищезазначені транспортні засоби.

З пояснень сторін вбачається, що автомобілі Mercedes - Benz S 500, державний номер НОМЕР_2 , та автомобіль Land Rover, модель Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , перебувають у володінні відповідача ОСОБА_2 . Останній в судовому засіданні пояснив, що дійсно одноосібно використовує для власних потреб транспортний засіб Range Rover. При цьому зазначав, що автомобіль Mercedes - Benz S 500, хоча і зареєстрований на позивача, був придбаний за власні кошти його брата, який ним і користується. Також наголосив, що на теперішній час відповідачем не чиняться жодні перешкоди для користування позивачем вказаними транспортними засобами.

Відповідно до положень частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

У справі, яка розглядається судом, спір стосується поділу спільного майна подружжя.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (стаття 68 СК України).

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

В період перебування у шлюбі, а саме 06.06.2023, сторони придбали автомобіль Mercedes - Benz S 500, державний номер НОМЕР_1 та автомобіль Land Rover, модель Range Rover, державний номер НОМЕР_2 , право власності на які зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .

Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, у статті 60 СК України закріплено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19).

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За наведених підстав суд дійшов висновку про те, що нажите сторонами в період шлюбу майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка і дружини є рівними.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 72 СК України).

Коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ - автомобіль.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни).

Подібний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду 08.02.2022 у справі № 209/3085/20.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що автомобілі є неподільними речами, їх вартість, згідно висновків ПП «ПКФ «Експерт» від 04.10.2023, є приблизно однаковою (автомобіль Mercedes - Benz S 500, державний номер НОМЕР_1 , - 393 161,00 грн.; автомобіль Land Rover, модель Range Rover, державний номер НОМЕР_2 , - 387 562,00 грн.), з метою остаточного вирішення переданого на розгляд суду спору та дотримання принципу розумності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом виділення позивачу у власність в порядку поділу майна подружжя неподільної речі - автомобіль Mercedes - Benz S 500, а відповідачу автомобіля Land Rover, модель Range Rover.

Заперечення відповідача щодо придбання автомобіля Mercedes - Benz S 500 за кошти його брата суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, у розмірі 4 022,07 грн.

Керуючись ст. ст. 30, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати транспортний засіб Mercedes - Benz S 500, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , чорного кольору, легковий седан - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати транспортний засіб Land Rover, модель Range Rover, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору, легковий універсал - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна, що є правом спільної сумісної власності - виділити ОСОБА_1 транспортний засіб Mercedes - Benz S 500, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , чорного кольору, легковий седан.

В порядку поділу майна, що є правом спільної сумісної власності - виділити ОСОБА_2 транспортний засіб Land Rover, модель Range Rover, 2006 р.в., державний номер НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору, легковий універсал.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4 022,07 грн. (чотири тисячі двадцять дві гривні 07 копійок).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 09.07.2024.

Суддя Г.А. Микульшина