КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3603/20
Провадження № 2/488/800/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.07.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом, в обгрунтування якого зазначив наступне. Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 11.11.2010 року.

При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами" складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позивач вказав, що свої зобов`язання відповідачка за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 23.09.2020 року, утворилась заборгованість на загальну суму 82325,52 грн., з яких: 49210,87 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 49210,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 17195,40 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 15919,25 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, яку позивач просить стягнути з відповідачки.

13.04.2021 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог і остаточно просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 63141,27 грн., з яких: 45945,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 45945,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17195,40 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, а також судовий збір у розмірі 2102,00 гривень.

Заочним рішенням суду від 24.05.2021 року позовні вимоги банку задоволено частково.

Ухвалою суду від 14.12.2023 року заочне рішення суду скасовано за заявою відповідачки, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність.

Відповідачка, через свого представника - адвоката Островського С.Б., надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані їй умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк"; відсутня у анкеті-заяві домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Також зазначила, що надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк" через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. До того ж, банк пред`являє вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 45945,87 грн., тоді як останній встановлений банком кредитний ліміт складає лише 20000 грн. Звернула увагу на те, що після подання банком заяви про зменшення позовних вимог нею була сплачена заборгованість за тілом кредиту у сумі 2000,00 грн. та 3816,60 грн. Відповідачка вказала, що банк не має права стягувати з неї пеню, за такого, кошти, які були зараховані банком в рахунок погашення пені у сумі 16390,50 грн. повинні бути зараховані в рахунок заборгованості за кредитом.

26.03.2024 року відповідачка, через свого представника, надала суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначила, що позивач не має права нараховувати та стягувати з неї відсотки за користування кредитом. Кошти, які вона сплачувала за кредитним договором, були незаконно направлені позивачем на погашення неправомірно нарахованих відсотків. Згідно виписки за договором № б/н станом на 25.09.2020 року, доданої ПАТ КБ "ПриватБанк" до позовної заяви, за весь період дії кредитного договору банк видав відповідачці кредит на загальну суму 121873,16 грн. Згідно виписки за договором № б/н станом на 25.09.2020 року, доданої ПАТ КБ "ПриватБанк" до позовної заяви, та банківських виписок, які додавались відповідачкою до відзиву на позовну заяву та до заяви про перегляд заочного рішення, за весь період дії кредитного договору нею сплачено позивачу кредит у сумі 129064,94 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторонапідприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та пеню.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.11.2010 року, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, як невід`ємні частини кредитного договору.

До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий банком Витяг з Умов та Правил і Тарифи були надані при укладенні договору відповідачці та вона ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та їх розміри, порядок нарахування та сплати.

Так, у анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомилася із ними.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи банку не містять підпису позичальника.

Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 11.11.2010 року містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію. Сама ж заява не містить жодних даних про умови кредитування. Зокрема, вона не містить строків здійснення періодичних платежів, відомостей щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, пені тощо.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Анкета-заява від 11.11.2010 року, яка підписана відповідачем, не містить відомостей щодо погодження сторонами розміру відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

АТ КБ "ПриватБанк", обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення вищевказаних відсотків, у позовній заяві посилався на п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки "Універсальна", 84,0 % - для картки "Універсальна голд".

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за відсотками згідно ст. 625 ЦК України не у розмірі, встановленому законом (3% річних), а у розмірі, зазначеному в Умовах та правилах надання банківських послуг.

Проте, як вже зазначалося вище, Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 11.11.2010 року.

В анкеті-заяві позичальника від 11.11.2010 року, підписаної сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків за кредитом.

Також, за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У заяві позичальника від 11.11.2010 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення процентів та штрафних санкцій за користування кредитними коштами не підлягають задоволенню, адже, позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита в розмірі 49210,87 грн., то суд зазначає наступне.

Рух грошових коштів на картковому рахунку відповідачаки позивач підтвердив розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.11.2010 року, випискою за договором станом на 25.09.2020 року.

Також позивачем надано суду довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт в розмірі 13832,82 грн., який станом на 20.06.2017 року було збільшено до 20000,00 грн., а також довідку про видані відповідачці кредитні картки, термін дії останньої до 09/22.

Із зазначених письмових доказів вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та сплачувала заборгованість за договором. Так, за час дії кредитних карток ОСОБА_1 використано 99770,92 грн. кредитних коштів, погашено кредитної заборгованості на суму 123335,16 грн.

Також, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідачці нараховані та списані за рахунок кредитного лімиту проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 45878,90 грн.

Оскільки сторони у кредитному договорі не передбачили нарахування та стягнення з відповідачки процентів, з огляду на заперечення останньої про узгодження умов договору щодо сплати процентів, то дії банку щодо їх нарахування та списання є неправомірними, а тому вказана сума повинна бути зарахована на погашення тіла кредиту.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що на день звернення до суду із позовом у відповідачки була відсутня заборгованість за кредитним договором. При цьому судом враховано, що згідно інформації банку максимальний кредитний ліміт становив 20000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов АТ КБ "ПриватБанк" необгрунтованим, недоведеним, тому не вбачає підстав для його задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд не відшкодовує позивачеві понесені ним судові витрати через відмову у задоволенні його позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.І. Селіщева