Справа № 148/1002/24
Провадження №2/148/442/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 липня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,

при секретарі Ліванчук А.Ф.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті її матері, але нотаріусом було виявлено інформацію щодо зареєстрованої заборони відчуження на все нерухоме майно, що належало її покійній матері, в тому числі і на зазначений житловий будинок.

З інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що згідно постанови державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13.04.2017 №53636401, номер запису про обтяження 19964921, накладено арешт на нерухоме майно, в тому числі і на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (бувша 9).

Звернувшись до Тульчинського відділу державної виконавчої служби, їй було повідомлено, що на виконанні відділу ДВС немає будь-яких виконавчих документів про стягнення коштів з гр. ОСОБА_3 на користь фізичних, юридичних осіб та держави. У зв`язку із закінченням строків зберігання виконавчого провадження на підставі якого 13.04.2017 було накладено арешт його було знищено і відповідно правових підстав для зняття арешту в Тульчинського відділу державної виконавчої служби немає, тощо.

Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує її законні права.

У зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить звільнити з під арешту спадкове нерухоме майно померлої ОСОБА_3 , в тому числі будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (був 9), який накладено згідно постанови державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13.04.2017 № 53636401, номер запису про обтяження 19964921. В підготовче засідання позивач не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просить слухати справу без його участі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові обставини, та просить позов задовольнити. Також вказав, що судові витрати позивач залишає за собою.

Відповідач - представник Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явилася, в матералах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу без участі представника відділу, позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Тульчин, Тульчинського району, Вінницької області померла ОСОБА_3 , яка в свою чергу являлась матір`ю позивача, про свідчить копія свідоцтва про смерть від 14.10.2023 серія НОМЕР_1 (а.с.15) та копія свідоцтва про народження від 09.10.1995, виданого в республіці Белорусь (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить копія договору дарування житлового будинку від 08.08.2003 серія НОМЕР_2 (а.с.9), копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.09.2003 №1539961 (а.с.8).

Згідно копії витягу із рішення 45 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області №2279 від 20.04.2023 "Про перейменування вулиць і провулків в населених пунктах Тульчинської міської територіальної громади в рамках процесу дерусифікації та деколонізації" (а.с.17-18) вбачається, що Тульчинська міська рада вирішила, в тому чилі, перейменувати АДРЕСА_3 .

Згідно копії наказу відділу містобудування та архітектури Тульчинської міської ради №01-05-42-ОД від 02.05.2024 "Про зміну (коригування) адреси житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами " (а.с.39) вбачається, що адресу об`єкта нерухомого майна - житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами: АДРЕСА_4 змінено на Білоусівській узвіз, 9. Також даний факт підтверджується копією витягу з Рєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, створеного 03.05.2023 (а.с.40-41).

Позивач звернулася до Тульчинської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що залишився після смерті її матері, однак державним нотаріусом їй було повідомлено, що на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_3 наявне обтяження №19964921, яке 13.04.2017 зареєстроване на підставі постанови старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13.04.2017 №53636401. У зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно та скасувати арешт немає можливості. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Даний факт підтверджується копією даного повідомлення від 15.04.2024 Вих. 283/02-14 (а.с.16).

Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.10.2023 №351437458 (а.с.7) вбачається, що 13.04.2017 на підставі постанови старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13.04.2017 №53636401 на нерухоме майно ОСОБА_3 накладено арешт, номер запису обтяження 19964921 (спеціальний розділ).

З метою зняття арешту позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою, на що 15.04.2024 головним державним виконавцем було повідомлено останню про те, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження за №АСВС 53636401 від 13.04.2017 на підставі якого було накладено арешт на все нерухоме майно. Відповідно до акту знищення виконавчих проваджень у зв`язку із закінченням строків їх зберігання дане виконавче провадження знищено, правових підстав для зняття арешту в Тульчинському відділі державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) немає. Інших будь-яких виконавчих документів про стягнення коштів з гр. ОСОБА_4 на користь фізичних, юридичних осіб та держави в Тульчинському відділі державної виконавчої служби немає. Даний факт підтверджується копією даного повідомлення від 15.04.2024 вих.№16970/22.21-24 (а.с.11) та копією постанови про арешт майна боржника від 13.04.2017 ВП №53636401.

Таким чином, наявність вищевказаного арешту перешкоджає позивачу, як спадкоємцю, в процедурі оформлення спадкових прав, що і стало підставою її звернення до суду з даним позовом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Підпунктами 4.15. та 4.18. п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Враховуючи, що державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з підстав наявності обтяження на спадкове майно, позивач набула право на звернення до суду з вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас, ч.1 та 2 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відтак, аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що державний виконавець мав би при закінченні виконавчого проваження №53636401 щодо боржника ОСОБА_3 зняти накладений ним арешт на все нерухоме майно. Однак, як вбачається із досліджених судом доказів скасування вищевказаного арешту в досудовому порядку державним виконавцем не було здійснено.

У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для продовження обтяження на спадкове майно, оскільки відсутні будь-які підстави існування арешту та дані про наявність відносно спадкодавця ОСОБА_3 невиконаного виконавчого провадження, в рамках якого було накладено даний арешт. Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну його зберігання, що вказує на незаконність перебування спадкового майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку права позивача підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки вона не може реалізувати своє право як спадкоємець через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для нього.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно вимог представника позивача, заявлених у судовому засіданні, залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.10 Загальної декларації прав людини, ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.40, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року, ст. 15, 391, 1216, 1217, 1268, 1298, 1297 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , накладений згідно постанови старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13.04.2017 №53636401, номер запису про обтяження 19964921.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.07.2024.

Суддя: