РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Костюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт самостійного виховання та утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.08.2023 року у справі № 569/14774/23 шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей - неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вищевказаним рішенням суду від 31.08.2023 року у справі № 569/14774/23 було визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ародження із ним - ОСОБА_1 . Колишня дружина ОСОБА_2 із заявником та дітьми не проживає, наразі місце перебування її невідомо.

Зазначає, що син ОСОБА_5 має захворювання: вроджений гідронефроз 2-3 ст. праворуч, та дизметаболічну нефропатію. 20.12.2022 року у Медичному центрі університету в Амстердамі, синові ОСОБА_5 була проведена операція, встановлено у праву нирку імплант (шунт), (виписка із медичного центру в Амстердамі з перекладом, додається). В подальшому після проведення операції та повернення додому, у сина періодично погіршувався стан здоров`я, що змушувало заявника знову неодноразово звертатися до лікарів.23.05.2024 року від університетського медичного центру м. Амстердам прийшло запрошення, яке адресовано батькам ОСОБА_3 , з`явитися на медичний огляд до лікаря.

Вказує, що колишня дружина самоусунулася від виховання та утримання дітей, діти проживають із ним та перебувають на його повному утриманні та вихованні. Аліменти колишня дружина на дітей не сплачує, про їх стягнення у судовому порядку заявник не звертався. Заявник стверджує, що лише він турбується та виховує своїх дітей в т.ч. про хворого сина ОСОБА_5 , несе всі витрати на дітей сам, а також на лікування сина. Зважаючи на те, що виникає необхідність надавати згоду на лікування чи підписувати документи, що стосуються лікування сина ОСОБА_5 обома батьками, в т. ч. документи на лікування сина за кордоном, що наразі є неможливим, оскільки місце перебування колишньої дружини йому невідоме.

Зазначає, що він займається підприємницькою діяльністю, отримує значний дохід, а тому має можливість повністю матеріально утримувати своїх дітей.

На підставі наведеного, заявник просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним дітей сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без участі матері ОСОБА_2 .

У заявника виникла необхідність вирішити питання щодо юридичної фіксації зазначеного факту для подальшого оформлення документів, щодо організації проведення лікування дитини, отримання допомоги, безперешкодного переміщення його та дітей, зняття з реєстрації місця проживання, а також враховуючи те, що на теперішній час багато організацій потребують згоди обох батьків, або в разі відсутності одного з батьків необхідно надавати документ, який підтверджує самостійне виховання.

Заявник та його представник адвокат Костюк Т.П. в судовому засіданні вимоги заяви підтримали з підстав викладених у ній, просять їх задоволити.

Заінтересована особа 1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином.

Представник заінтересованої особи 2 - ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань до суду не подав.

Заслухавши думку заявника та його представника адвоката Костюк Т.П., дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною 2ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.08.2023 року у справі № 569/14774/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03.10.2023 року. Зазначеним рішенням суду встановлено що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають двох дітей - неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями паспорту та свідоцтвами про народження. Вказаним рішенням встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

Крім того, рішенням суду від 31.08.2023 року у справі № 569/14774/23 визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг 10 років із батьком ОСОБА_1 , оскільки донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на момент розгляду справи про розлучення досягла 10 років, то судом було встановлено, що вона має право визначити самостійно місце проживання, якщо батьки проживають окремо у відповідності до ст.160 СК України.

Заявником надано докази, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 також зареєстрована та проживає разом із ним, він самостійно її виховує та утримує.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, не потребують доказуванню преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому немає значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах-позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Факт реєстрації та проживання дітей разом з батьком підтверджується також Довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 15340 від 12.06.2024 року, згідно якої слідує, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, факт утримання та виховання дітей лише заявником підтверджується письмовими поясненням сусіда ОСОБА_8 , який стверджує, що ОСОБА_1 проживає разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , виховує та утримує самостійно дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , колишня дружина з ними не проживає, місце проживання її йому не відоме, та поясненням батька заявника ОСОБА_10 , який стверджує, що його син ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дітей, його внуків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_5 часто хворіє і вся турбота та організація лікування, в т.ч. за кордоном покладена на його сина ОСОБА_11 . Стверджує, що місце перебування колишньої дружини сина, йому не відоме.

Згідно доданих до матеріалів справи медичних документів, виписок із медичної картки, епікрізів вбачається, що син заявника ОСОБА_3 має захворювання: вроджений гідронефроз 2-3 ст праворуч, та дизметаболічну нефропатію, знаходиться під наглядом лікарів, проходив лікування у відділенні планової хірургії РОДЛ. Лікарями надавалися рекомендації щодо проведення оперативного лікування гідронефрозу, що підтверджується медичними документами, які додаються.20.12.2022 року у Медичному центрі університету в Амстердамі, Максиму була проведена операція, встановлено у праву нирку імплант (шунт), що слідує із наявної в матеріалах справи виписки із медичного центру в Амстердамі з перекладом. В подальшому після проведення операції та повернення додому, заявник із сином знову неодноразово зверталися до лікарів. 23.05.2024 року від університетського медичного центру м. Амстердам прийшло запрошення, яке адресовано батькам ОСОБА_3 , з`явитися на медичний огляд до лікаря, що підтверджується наявним у матеріалах справи листом з перекладом від медичного закладу.

Заявником, було надано також, витяг з банківської виписки про надходження коштів на його рахунок за період з 01.01.2024 року по 04.06.2024 року та довідку з А-Банку про обіг коштів на рахунку ОСОБА_1 , що свідчить про отримання значного доходу заявником та можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, встановлено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Судом встановлено, що неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_3 самостійно виховує заявник, також, було встановлено, що діти проживають та перебувають на утриманні свого батька ОСОБА_1 , який створив усі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про їх стан здоров`я, забезпечує матеріальне утримання дітей та їх духовний та моральний розвиток. Жодних заперечень щодо цього, від заінтересованих осіб не надходило.

З огляду на встановлене суд вбачає, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення і такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 315 ЦПК України дані вимоги слід задовольнити.

Крім того, враховуючи, що мати дітей не проживає разом з дітьми, матеріально їх не забезпечує, в результаті чого неповнолітні діти можуть залишитися самі без належного виховання та матеріального утримання, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Згідно ч. 7ст. 294 ЦПК України,при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 229, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 без участі матері ОСОБА_2 .

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) самостійно виховує та утримує дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 без участі матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.