Справа № 461/9672/23 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/294/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м.Львів

Справа № 461/9672/23

Провадження № 22ц/811/294/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду, ухвалене у м. Львові 11 грудня 2023 року у складі судді Кротової О.Б., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: Акціонерного товариства «ОТП БАНК», про стягнення боргу,-

встановив:

9 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерного товариства «ОТП БАНК», пр. стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 122 206,17 грн. та судових витрат (судового збору і витрати на професійну правничу допомогу).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 червня 2021 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір №, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 103 000 грн. на споживчі потреби із строком повернення до 24 червня 2026 року. 16 грудня 2022 року між AT «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №16/12/22 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема, - до відповідача. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Відсотки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісячно, починаючи з дня надання кредиту, до моменту повного погашення заборгованості за договором, фактично до дня відступлення права вимоги від банку до позивача, оскільки позивач не нараховує відсотки. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає. Згідно з реєстром прав вимог до договору факторингу №16/12/22 від 16 грудня 2022 року, сума заборгованості відповідача станом на дату відступлення прав вимоги становить 122 206,17 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 97 060,39 грн.; заборгованості за відсотками - 25 145,78 грн.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 11 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № від 24 червня 2021 року в сумі 122 206,17 грн. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що оскільки новий кредитор ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не дотримався порядку зміни умов договору, передбаченого ст.ст.651,654 ЦК України, а договором не встановлено порядку зміни строку виконання зобов`язання, строк виконання якого не настав, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про те, що позовні вимоги про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Вказує, що умовами кредитного договору від 24 червня 2021 року не передбачено дострокове стягнення банком з позичальника усієї суми кредиту у випадку порушення ним зобов`язань за кредитом. Зазначає, що судом не враховано, що порушення відповідачем зобов`язань за кредитом викликане поважними причинами, а сааме: введенням на території України воєнного стану.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що 17 червня 2021 року ОСОБА_1 подав до АТ «ОТП БАНК» анкету-заявку на отримання кредиту.

24 червня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 103 000 грн. строком до 24 червня 2026 року з фіксованою процентною ставкою 29 % річних.

16 грудня 2022 року між AT «ОТП БАНК» (клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) укладено договір факторингу №16/12/22, за умовами якого AT «ОТП БАНК» передало (відступило) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені в реєстрі, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, за що сплатило суму фінансування.

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №16/12/22 від 16 грудня 2022 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24 червня 2021 року у розмірі 122 206,17 грн., з яких: заборгованість за тілом - 97 060,39 грн.; заборгованість за відсотками - 25 145,78 грн.

28 червня 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № від 24 червня 2021 року.

Згідно розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, вбачається, що станом на 16 грудня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № становить 122 206,17 грн., яка складається з: заборгованості за тілом - 97 060,39 грн.; заборгованості за відсотками - 25 145,78 грн.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач своєчасно не виконував зобов`язання за кредитним договором, що відображено у відповідному розрахунку заборгованості, а позивач за договором факторингу набув права вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, інших розрахунків суду не надано.

З таким висновками суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст.626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.629, 638 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пред`явленому до ОСОБА_1 позові ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як правонаступник «ОТП Банк» згідно договору факторингу від 16 грудня 2022 року № 16/12/22, просило стягнути з останнього в свою користь заборгованість за договором кредиту № 21685166 від 24 червня 2021 року в сумі 122 206,17 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 97 060,39 грн., заборгованість за процентами - 25 145,78 грн.

Згідно з ч. п ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч.1 ст.653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як убачається зі змісту договору кредиту № 21685166 від 24 червня 2021 року, укладеного між «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , позичальник отримав в «ОТП БАНК» грошові кошти в розмірі 103 000 грн. строком до 24 червня 2026 року.

Згідно п. 3.6 цього договору кредиту відповідальність сторін за порушення умов кредитного договору визначена у п. 2.1.7.5. «Відповідальність Сторін». Внаслідок прострочення виконання боргових зобов`язань та/або порушення позичальником зобов`язань, визначених кредитним договором, позичальник несе відповідальність унаслідок прострочення виконання боргових зобов`язань та/або порушення позичальником зобов`язань, визначених кредитним договором. Згідно з п.3.6.1. позичальник несе відповідальність за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов`язань в обумовлені кредитним договором строки. Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов`язань, але не частіше ніж 1 раз за календарний місяць.

Відтак, умовами кредитного договору № від 24 червня 2021 року не передбачено дострокове стягнення банком з позичальника усієї суми кредиту у випадку порушення ним зобов`язань за кредитом, а тому для застосування до позичальника такої санкції за неналежне виконання договору кредиту, як дострокове повернення усієї суми кредиту, кредиторові слід дотриматися вимог, передбачених законом.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки умовам кредитного договору, а саме, що у цьому договорі зазначено кінцевий термін погашення заборгованості - 24 червня 2026 року та не врахував, що умови договору в частині термінів та порядку виконання зобов`язання не змінювалися.

Як вбачається з матеріалів справи, банк надіслав позичальнику простою поштовою кореспонденцією вимогу про повернення в найкоротший строк всієї суми кредиту за договором, у якій не зазначив строку виконання зазначеної вимоги, що на думку колегії суддів не може бути підтвердженням зміни строку виконання зобов`зання за договором кредиту № 21685166 від 24 червня 2021 року, укладеним між «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , та стягнення з нього достроково усієї суми кредиту за договором, строк виконання якого закінчується лише 24 червня 2026 року.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦПК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки новий кредитор (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), який набув щодо відповідача право вимоги за даним кредитним договором, не дотримався порядку зміни умов договору, передбаченого ст.ст. 651, 654 ЦК України, а договором не встановлено порядку зміни строку виконання зобов`язання, строк виконання якого не настав, суд першої інстанції зробив передчасний висновок, що позовні вимоги про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 21685166 від 24 червня 2021 року є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, кредит, отриманий відповідачем, є споживчим. Участь у такому договорі споживача, як слабшої сторони договору, підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14- 131цс19).

Таким чином, суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк або фінансова установа є професійними учасниками ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 11 грудня 2023 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення в його користь із ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 21685166 від 24 червня 2021 року, укладеним між «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена 15 липня 2024 року.

Головуючий -______________________ Т. І. Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш __________________Р.В. Савуляк