Єдиний унікальний номер 175/142/24
провадження 2-о/175/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.

з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявник надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, свої вимоги підтримала.

Представник заявника надав заяву якою просив долучити до матеріалів справи висновок молекулярно-генетичної експертизи, яким встановлено батьківство ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Заінтересована особа надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення батьківства підтримала.

Суд, дослідивши надані клопотання та письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є цивільною дружиною загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що героїчно загинув під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На протязі тривалого часу вона знаходилася у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 та від сумісного життя з яким маю двох доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тому при реєстрації народження доньок запис про батька був зроблений з моїх слів, оскільки офіційний шлюб між мною та ОСОБА_3 укладений не був.

Протягом всього сумісного життя ми так і не зареєстрували шлюб, оскільки ОСОБА_3 вважав це не обов`язковим, так як між нами і так фактично утворилися шлюбні відносини, а на реєстрацію потрібні були зайві кошти, яких бракувало. Тобто, з початку спільного життя я разом з ОСОБА_3 вели спільне господарство, разом організовували свій побут, проводили дозвілля, спільно харчувались та інше.

Після народження дітей ОСОБА_3 ставився до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як до своїх доньок, до самої його загибелі вони спілкувалися між собою, проводили час разом. Мій цивільний чоловік купував дівчаткам деякі речі та іграшки, продукти та одяг, називав їх доньками, а вони його батьком. Усі знайомі та родичі ОСОБА_3 , включаючи його матір - ОСОБА_2 , вважали заявника та загиблого чоловіком та дружиною, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 їхніми сумісними дітьми.

Після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації на території України, ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією та встав на захист Батьківщини. Під час виконання бойових завдань за призначенням 26.07.2023 в ході бойових дій поблизу н.п. Урожайне Донецької області він загинув в наслідок вибухової травми, отриманої в результаті артилерійського обстрілу з боку збройних сил Російської Федерації.

Після отримання повідомлення про загибель ОСОБА_3 заявник разом з ОСОБА_2 організовувала його поховання, після чого вони разом продовжили виховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки мати загиблого ОСОБА_3 продовжує вважати дівчаток своїми онучками. Впевненості в цьому їм з ОСОБА_2 додав витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.08.2023 №200 щодо виключення молодшого сержанта ОСОБА_3 зі списків особового складу військової частини, в якому у якості родичів загиблого зазначені доньки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Однак, не зважаючи на тривале сумісне проживання як чоловіка та дружини, та фактичне визнання ОСОБА_3 в якості своїх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , офіційно батьківство над дівчатками оформлено не було.

Заявник зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте їй надалі усну відповідь про те, що доки судом не буде встановлено ОСОБА_3 в якості батька ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ніяких виплат та статус членів сім`ї загиблого військовослужбовця їхні доньки не отримають.

Не зважаючи на цю відмову, вважаємо що оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фактично є дітьми загиблого військовослужбовця, то вони мають право на соціальний захист у відповідності зі ст. 46 Конституції України та іншими законами України.

Так, відповідно до статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця поширюється на: сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

Положеннями статей 16, 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у разі загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби призначається і виплачується одноразова грошова допомога - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Право на призначення та отримання такої одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Отже, метою встановлення даного факту є отримання спільними доньками заявника та загиблого ОСОБА_3 відповідного статусу дітей загиблого військовослужбовця та отримання ними соціальних виплат.

Причиною неможливості одержання документів, що підтверджують цей факт є загибель самого батька ОСОБА_3 та відсутність іншого механізму такого підтвердження, про що свідчить лист Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Доказами на підтвердження зазначеного факту, окрім свідчень заявника та свідчень ОСОБА_2 виступає наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.08.2023 № 200, в якому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі слів загиблого ОСОБА_3 записані в якості його дітей.

Також доказами по справі може стати висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого було встановлено, що загиблий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (висновок експерта №1003-МГ).

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Також, згідно висновків викладених у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по праві 72552/4291/22 від 13 вересня 2023 року визначено, що «Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення: батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.»

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим, що перешкоджає реалізації заявнику своїх прав, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 293, 315 та 319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко