УХВАЛА

15 липня 2024 року

м. Київ

справа № 686/2371/23

провадження № 61-9597ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» (далі - ОСББ «Проскурівська 45») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по внесках на утримання будинку, 3% річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 137 162,31 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду

від 30 листопада 2023 року, позов ОСББ «Проскурівська 45» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Проскурівська 45» заборгованість по внесках на утримання будинку в розмірі 97 489,00 грн за період з липня 2018 року до грудень 2022 року включно, 1 870,23 грн - 3% річних, 6 688,91 грн інфляційних втрат, а разом 106 048,14 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2024 року у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року відмовлено з підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (провадження № 61-70ск24).

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2023 року скасовано. У позові ОСББ «Проскурівська 45» відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2024 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з

ОСББ «Проскурівська 45» на користь ОСОБА_1 9 000,00 грн витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2024 року у задоволенні заяви ОСББ «Проскурівська 45» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСББ «Проскурівська 45» задоволено частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року в частині відмови в позові про стягнення заборгованості по внесках на утримання будинку за період з 15 липня 2021 року по 31 грудня 2022 року з урахуванням інфляційних втрат і 3% річних за період з серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Проскурівська 45» заборгованість по внесках на утримання будинку з урахуванням інфляційних втрат і 3% річних у розмірі 36 131,23 грн.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року в частині стягнення з ОСББ «Проскурівська 45» судового збору на користь Держави змінено і зменшено стягнуту суму до 2 967,16 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Компенсовано ОСББ «Проскурівська 45» у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати по оплаті судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 294,15 грн.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 11 квітня 2024 року змінено і зменшено стягнуту з ОСББ «Проскурівська 45» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу до 7 370,00 грн.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСББ «Проскурівська 45» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасовано.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Проскурівська 45» витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та апеляційному суді у розмірі

4 734,00 грн.

У червні 2024 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року, в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною сьомою статті 429 ЦПК України встановлено, що судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому, незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому, Верховний Суд враховує, що у змісті ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня

2024 року вже зазначалось, що вказана справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Предмет позову, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин на складність спору не впливають, малозначність справи не спростовують (провадження

№ 61-70ск24).

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а), б), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення

у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди з оцінкою апеляційним судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання заявника на підпункт б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження у малозначній справі, не беруться до уваги, оскільки такі посилання не свідчать про те, що ОСОБА_1 має необхідність

у спростуванні обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішеннями, при розгляді іншої справи.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника (підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що

є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 травня

2024 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць