ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лемішко Юрія Миколайовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000573 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.04.2019 встановлено, що 29 жовтня 2016 року о 12:10 год. ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом контейнеровозом, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався на ділянці з одностороннім рухом на 152 км. + 951 м. автошляху Київ-Харків-Довжанський Пирятинського району Полтавської області з боку м. Київ в напрямку м. Харків. Наблизившись до повороту ліворуч виїзду на проїзну частину, водій ОСОБА_1 проявив неуважність перед поворотом, не переконавшись у безпеці маневру, що він буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу транспортним засобам, які рухалися по автодорозі Київ-Харків-Довжанський та виїхав на смугу руху водія автомобіля Volvo ХС 60, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в напрямку м. Київ, чим створив небезпеку для його руху та допустив з ним зіткнення, порушивши тим самим вимоги п. 10.1, п.10.4 правил дорожнього руху України.

Внаслідок ДТП, водій та пасажир автомобіля Volvo ХС 60, отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження відповідно, а автомобіль отримав механічні ушкодження, що призвели до його фактичного знищення.

З огляду на те, що вартість автомобіля на момент ДТП складала 801451,03 грн., самим позивачем вже отримано страхове відшкодування в сумі 100000 грн., відповідач як винна в ДТП особа має відшкодувати завдану потерпілому матеріальну шкоди в сумі 701451,03 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Одночасно позивачем як потерпілим в дорожньо-транспортній пригоді заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінив в 200000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 701451,03 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 7065 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з їх доведеності в частині відшкодування матеріальної шкоди, яку стягнув в повному обсязі та взявши до уваги принципи розумності та справедливості визначив розмір відшкодування моральної школи в сумі 5000 грн.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лемішко Ю.М. оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків, як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), зменшивши її з урахування висновків транспортно-товарознавчої експертизи від 26.04.2024 року до 293023,50 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Зазначав, що стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 701451,03 грн. прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення, а саме без врахування залишкової вартості даного транспортного засобу як то визначають положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до невірного вирішення спору та стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди значно більшої суми, ніж передбачено законом.

Враховуючи, що судове рішення оскаржується лише в частині стягнення матеріальної шкоди, у колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 29 жовтня 2016 року о 12:10 год. на 152 км. + 951 м автошляху Київ-Харків-Довжанський сталася ДТП за участю автомобіля КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом контейнеровозом, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який порушивши п. 10.1, п.10.4 ПДР , скоїв зіткнення з автомобілем Volvo ХС 60, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.04.2019 ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», звільнено ОСОБА_1 від відбування основного та додаткового покарання.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події автомобіль Volvo ХС 60, д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження.

Цивільна відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», якою 13 лютого 2020 року, було узгоджено та відшкодовано ОСОБА_2 95000 грн. в межах страхової виплати за полісом страхування.

Згідно до висновку проведеної 31.01.2017 р. авто-товарознавчої експертизи №1433 вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Volvo ХС 60, д.н.з. НОМЕР_3 - становить 801451,03 грн.

Враховуючи встановлену експертною установою вартість матеріального збитку та зважаючи на виплачені страховою компанією 95000 грн., ОСОБА_2 звернувся до суду про стягнення з ОСОБА_4 , як винної особив порядку ст. 1194 ЦК України різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, вказуючи, що в позасудовому порядку питання виплати компенсації за ушкоджений автомобіль з відповідачем вирішити не вдалось.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказана позивачем вартість матеріального збитку доводиться висновком експерта, тому з урахуванням розміру виплаченого страхового відшкодування, з відповідача на користь позивача в порядку ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між завданою шкодою у вигляді вартості знищеного автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням.

Колегія суддів не може погодитися в повній мірі з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №1433 від 31.01.2017, ринкова вартість автомобіля Volvo ХС 60, д.н.з. НОМЕР_3 , на час скоєння ДТП становить 801451,03 грн., а вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу замінюючих складових автомобіля, складає 1174827,60 грн.

При цьому експертом зазначено, що оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, його ремонт є економічно необґрунтованим, у зв`язку з чим величина матеріального збитку визначена у розмірі його ринкової вартості на момент ДПТ і становить 801451,03 грн.

Таким чином, автомобіль позивача вважається фізично знищеним, а порядок відшкодування шкоди в такому випадку має бути здійснений відповідно до вимог ст. 30 вказаного Закону.

Крім того, по справі встановлено, що пошкоджений в ДПТ автомобіль залишився у фактичному користуванні позивача, який в подальшому його відчужив за власним розсудом.

Між тим, всупереч вимогам ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача всю ринкову вартість транспортного засобу, не з`ясувавши при цьому вартість автомобіля після ДТП та не роз`яснивши учасникам справи наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій та не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, як то визначають положення ст. 12 ЦПК України.

Під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції представником відповідача, з дотриманням порядку подання доказів, було надано висновок експерта №1072 від 26.04.2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження вартості автомобіля після дорожньої пригоди.

Згідно вказаного висновку, вартість автомобіля Volvo ХС 60, д.н.з. НОМЕР_3 , після ДТП, яка мала місце 29.10.2016, становить 408427,53 грн.

Вищевказані висновки стороною позивача спростовані не були, інших експертиз чи досліджень з приводу визначення розміру вапртості автомобіля після дорожньої пригоди, суду надано не було, а відтак колегія суддів приймає до уваги наданий апелянтом висновок транспортно-товарознавчого дослідження як належний доказ по справі.

З урахуванням вищенаведеного та в силу положень ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при визначені розміру відшкодування завданої потерпілому ОСОБА_2 матеріальної шкоди, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь в порядку ст. 1194 ЦК України 293023,50 грн., як різниці вартості автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, так і після, з урахуванням виплати страхового відшкодування, тобто 801451,03 грн. 408427,53 грн. 100000 грн. =293023,50 грн.

За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої судом суми з 701451,03 грн. до 293023,50 грн.

Зважаючи на зміну судового рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням загальних положень ст. 141 ЦПК України, останнє підлягає зміні і в частині розподілу судових витрат у вигляді судового збору, який необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що в даному випадку складає 2393 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лемішко Юрія Миколайовича задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2023 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоду, як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, з 701451,03 грн. до 293023,50 грн.

Зменшити стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір з 7065 грн. до 2393 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко О. В. Прядкіна