КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5787/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року позивач ТОВ «Євро-реконструкція» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 72 295,53 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 187,81 грн та 3% річних у розмірі 3 503,44 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_2 . Користувачами послуг та мешканцями квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Вказував, що відповідачі своєчасно від жовтня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та від листопада 2018 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 23.02.2022 року становить 72 295,53 грн, з яких: 47 732,77 грн - заборгованість з централізованого опалення, 24 562,76 грн - заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання.

Згідно зі ст.625 ЦК України нараховано інфляційну складову боргу - 8 187,81 коп., 3% річних - 3 503,44 грн, які він просив стягнути солідарно з відповідачів.

Зазначав, що за відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., станом на 14.12.2022 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 .

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 14.12.2022 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 .

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м.Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 14.12.2022 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 .

За інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 15.05.1981 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-реконструкція»:

- заборгованість за період від березня до 23.03.2022 року за отримані послуги з централізованого опалення у розмірі 47 732,77 грн;

- заборгованість за період від березня 2018 року до 23.03.2022 року за отримані послуги з гарячого водопостачання в розмірі 24 562,76 грн;

- інфляційну складову боргу, яка нарахована на заборгованість з послуги з централізованого опалення становить 5 189,96 грн;

- 3% річних, які нараховані заборгованість з послуги з централізованого опалення становить 2 156,28 грн;

- інфляційну складову боргу, яка нарахована на заборгованість з послуги з постачання гарячої води становить 2 997,85 грн;

- 3% річних, які нараховані на заборгованість з послуги з постачання гарячої води становить 1 347,16 грн, а всього до стягнення - 83 986,78 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» судовий збір по 620,25 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати, пов`язані із наданням витребуваних доказів у розмірі 43,90 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати, пов`язані із наданням витребуваних доказів по 43,90 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити частково в межах трирічного строку без нарахування штрафних санкцій, пені та будь-яких інфляційних нарахувань.

В обґрунтування скарги вказує, що ним подавалась заява до суду з проханням не задовольняти позовні вимоги позивачу у повному обсязі, оскільки позивач порушуючи норму статті 257 ЦК України щодо позовної давності у три роки не обґрунтував причину пропуску строку, а суд першої інстанції не поновляв відповідний строк при розгляді справи.

Тому, при остаточному вирішенню справи суд порушив вищезазначену норму стягуючи борг, пеню та всі штрафні санкції починаючи від 2018 року.

Зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесенням населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Суд при прийнятті остаточного рішення зазначив, що судовий збір стягується і відповідачів в тому числі і з нього, незважаючи на те, що відповідач є інвалідом 2 групи та звільняється від сплати судового збору і в матеріалах справи відповідні підтвердження долучались.

Вважає за необхідне зазначити, що Верховна Рада України заборонила згідно законопроекту №7531 стягувати борги за комунальні послуги під час військового стану, але суд першої інстанції розглянув дану справу, не враховуючи, що один з відповідачів разом з неповнолітніми дітьми просила письмово перенести судове засідання на початок травня у зв`язку з перебуванням за кордоном, долучивши при цьому належні докази, але суд не врахував і не задовольнив відповідне клопотання.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_3 та споживачами послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавались позивачем у спірний період за вказаною адресою, відповідачі неналежним чином виконували обов`язок зі сплати отриманих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23.02.2022 року становить 72 295,53 грн, на яку відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційну складову боргу - 8 187,81 коп., 3% річних - 3 503,44 грн.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198.

Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулюються ЖК України, ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постаново КМУ України від 21.07.2005 року №630.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з ч.7 ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем зі споживачем - фізичної особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що 23.07.2014 року у газеті «Хрещатик» (№103 (4503) позивач розмістив відповідне повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещати» від 06.08.2014 року №111 (4511).

Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дня його опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За правилом ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформації суд установив, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_3 .

З наданої Дарницькою районної в місті Києві державної адміністрації інформації суд першої інстанції встановив, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Встановлено, що після отримання витребуваної за клопотання позивача інформації з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, позивач не звертався з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів.

З наданого позивачем розрахунку суд встановив, що внаслідок невиконання відповідачами обов`язку щодо сплати грошових коштів за отримані послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення), в останніх за період від березня 2017 року до 23.02.2022 року утворилась заборгованість в розмірі 47 732,77 грн.

З наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами обов`язку щодо сплати грошових коштів за отримані послуги з постачання гарячої води, в останніх за період від листопада 2018 року до 23.02.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 24 562,76 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданих позивачем розрахунків судом встановлено, що:

- інфляційна складова боргу, яка нарахована на заборгованість з послуги з централізованого опалення становить 5 189,96 грн;

- 3% річних, які нараховані заборгованість з послуги з централізованого опалення становить 2 156,28 грн;

- інфляційна складова боргу, яка нарахована на заборгованість з послуги з постачання гарячої води становить 2 997,85 грн;

- 3% річних, які нараховані на заборгованість з послуги з постачання гарячої води становить 1 347,16 грн.

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_3 та споживачами послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавались позивачем у спірний період за вказаною адресою, відповідачі неналежним чином виконували обов`язок зі сплати отриманих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23.02.2022 року становить 72 295,53 грн, на яку відповідно до ст.625 ЦК України нараховані інфляційну складову боргу - 8 187,81 коп. та 3% річних - 3 503,44 грн.

Суд погодився з доводами позивача та розрахунком, який був наданий до позовної заяви позивачем та не спростований відповідачами, а тому задовольнив позовні вимоги повністю.

Щодо заявлених відповідачами вимог про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до заявлених вимог, то суд вірно зазначив, що згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 07.11.2022 року.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості з послуг з централізованого опалення, яка виникла від листопада 2018 року до 23.02.2022 року та заборгованості з послуг з гарячого водопостачання від березня 2017 року до 23.02.2022 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту:

«3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»на усій території України встановлено від 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Станом на час розгляду справи судом карантин на усій території України згідно наступними постановами КМУ продовжено.

Таким чином, строк позовної давності за заявленими позивачем вимогами у цій справі є такими, що продовжені з 12.03.2020 року відповідно до закону, тому суд не вправі застосовувати наслідки спливу позовної давності до цих вимог.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: