УХВАЛА

11 липня 2024 року

м.Харків

Справа № 639/3533/24

провадження 2-з/639/32/24

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Єрмоленко В.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк», про визнання права іпотекодержателя,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_2 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі- ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк», про визнання права іпотекодержателя.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовною заявою про визнання прав іпотержателя.

19 вересня 2018 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав і зобов`язань якого є АТ «Сенс Банк», та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступлені права грошової вимоги, а також права іпотекодержателя до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №839/3/27/38/7-476 від 08.10.2007 та іпотечним договором №839/4/27/38/7-714 від 08.10.2007. Кредит було надано з метою фінансування будівництва квартири відповідно до договору № КШ-1-160 про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» від 27.09.2007, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п.1.9 іпотечного договору №839/4/27//38/7-14 від 08.10.2007 після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, а також після оформлення та реєстрації права власності на нього за ОСОБА_1 збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки.

19.09.2018 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступило право вимоги до ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрфінстандарт», а в подальшому ТОВ «Укрфінстандарт» відсупило право вимоги на користь фізичної особи- ОСОБА_3 . Однак, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.08.2019 у справі №639/6370/18, яке залишено без змін апеляційною та касаційними інстанціями, договори відступлення (факторингу) визнано недійсними. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2022 у справі №639/5905/21 договір факторингу від 19.09.2018, укладений між АТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» визнано недійсним, постановою Полтавського апеляційного суду від 15.08.2022 рішення залишено без змін, але Постановою Верховного Суду від 28.02.2024 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2022 та постанову Полтавського апеляційного суду від 15.08.2022 скасовано, у задоволенні вимог про визнання договору відступлення (факторингу) від 19.09.2018 недійсними відмовлено. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2022 у справі №639/6487/21 іпотеку припинено. Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» залишилося іпотекодержателем/заставодержателем трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , однак будь-які відомості з цього приводу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. Зазначену квартиру може бути відчужено на користь третіх осіб без згоди ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. На підставі вказаного просить суд заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

За правилами ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, перевіривши матеріали справи та заяву щодо вжиття заходів по забезпеченню позову, вважає, що заява позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Між сторонами дійсно існує спір, який перебуває на розгляді у суді, а спірне нерухоме майно, щодо якого заявник просить застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту, є предметом спору.

Арешт майна полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна та не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 14 лютого 2022 року в справі №367/3628/21.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що заявлені та змісту викладених в заяві обставин, слід вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки не застосування якого може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 153 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк», про визнання права іпотекодержателя задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» адреса місцезнаходження: 04112 м. Київ. вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б.8, .

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя В. Б. Єрмоленко