Справа № 161/986/24
провадження №2/578/187/24

РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2024 року селище Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Г.В., ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Мозольської О.М., представника відповідачки адвоката Дем`яненко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 про зміну форми стягнення та зменшення розміру аліментів,

установив:

06.05.2024 до Краснопільського районного суду Сумської області у порядку статті 32 Цивільного процесуального кодексу України надійшла справа № 161/986/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну форми стягнення та зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 30.07.2011 по 09.08.2017 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Подружнє життя з відповідачкою не склалося і рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 09.08.2017 шлюб між сторонами був розірваний. 15.09.2017 Краснопільським районним судом Сумської області був виданий судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач повідомив, що аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у визначеному судом розмірі сплачуються ним регулярно та у повному обсязі. На час присудження аліментів він був працевлаштований і отримував щомісячно стабільну заробітну плату. Як зазначено у позові, позивач 08.09.2019 зареєстрував новий шлюб, 12.01.2023 у нього народилася донька, 29.12.2023 він був звільнений з роботи, тобто його матеріальне становище значно погіршилося. В зв`язку з цим позивач просить стягувати з нього аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 07.05.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.06.2024.

Сторони у підготовче засідання, призначене на 03.06.2024, не прибули. Водночас у підготовче судове засідання прибула представник відповідачки, пояснила, що відзиву на позов не подавала, однак проти позовних вимог заперечує та буде надавати усні пояснення у ході судового розгляду справи. Також представник відповідачки зазначила про можливість призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, судове засідання призначене на 25.06.2024, явку сторін або їхніх представників визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 17.06.2024 було задоволено клопотання представника позивача та постановлено провести судове засідання, призначене на 25.06.2024, у режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом Волинської області, однак у зв`язку з відсутністю у приміщенні суду електроенергії судове засідання у вказану дату не відбулось та було перепризначене на 11.07.2024.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав, зазначила, що на даний час позивач продовжує сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також на даний час він не працевлаштований з незалежних від нього причин.

Відповідачка у судове засідання не прибула, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідачки у судовому засіданні надала усні пояснення, проти позову заперечує, посилаючись на те, що по-перше, позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту погіршення його матеріального становища, яке могло б стати підставою для зменшення розміру аліментів, народження другої дитини у позивача само по собі не може бути безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, а по-друге фактично позивачем заявлено про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму, у той час як в силу положень сімейного законодавства України саме одержувач аліментів наділений правом заявлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів, при цьому позивач не є одержувачем, а є платником аліментів.

Представник позивача вважає таку позицію представника відповідачки помилковою, оскільки на її думку, положення статті 181 СК України, якими обґрунтовані заперечення проти позову, регулюють визначення способу стягнення аліментів при їх первісному стягненні за рішенням суду, питання ж зміни розміру аліментів урегульовані у статті 192 СК України, яка не встановлює заборон для платника аліментів звертатись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 30.05.2019 Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинський області.

Відповідно до судового наказу Краснопільського районного суду Сумської області від 15.09.2017 з позивача утримуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 21.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки № 2, виданої 09.01.2024 відділом ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 31.12.2023 у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

08.09.2019 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №1315.

12.01.2023 у позивача та ОСОБА_7 народилася донька ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 19.01.2023, актовий запис № 94.

29.12.2023 позивач звільнений з роботи за угодою сторін, що підтверджується копією наказу №01-23-К ТОВ «Лісок».

Як зазначає позивач, його теперішня дружина перебуває на даний час у декретній відпустці, отримує щомісячно 860,00 грн допомоги при народженні дитини, відтак у нього у нього збільшилися витрати по утриманню сім`ї, у той же час він звільнений з роботи, а тому не має доходів, у зв`язку з чим просить суд змінити спосіб сплати стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина та зменшити їх розмір, визначивши новий розмір аліментів у розмірі 1700 грн щомісяця до досягнення сином повноліття.

Водночас суд з такою позицією позивача погодитись не може з огляду на таке.

У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, восьмої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У ході підготовчого провадження сторонам була надана можливість подати всі необхідні докази, які можуть підтвердити чи спростувати їх вимоги та заперечення стосовно предмета судового розгляду. Клопотань про неможливість подання окремих доказів від учасників справи не надходило.

Згідно приписів частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частини перша статті 184 СК України).

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з даним позовом про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів, позивач обґрунтував його тим, що його теперішня дружина перебуває у декретній відпустці, а він не має офіційного доходу, відтак у нього збільшилися витрати по утриманню сім`ї.

Однак слід звернути увагу на той факт, що позивач просить змінити спосіб (згідно тексту позову - форму) стягнення аліментів, визначений рішенням суду, з частки від його доходу на тверду грошову суму, при цьому така вимога суперечить положенням частини третьої статті 181 СК України, яка є імперативною щодо того, що ініціатором зміни способу стягнення аліментів виступають саме одержувачі аліментів.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивач у справі не є одержувачем аліментів, а відтак в силу закону не наділений правом на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому у позові слід відмовити саме з цієї підстави.

При цьому твердження представника позивача про те, що положення статті 181 СК України у даному спорі не підлягають застосуванню, оскільки вони вже були застосовані при присудженні аліментів, а на даному етапі підлягають застосуванню норми статті 192 цього Кодексу, суд оцінює критично, оскільки, по-перше, на норми статті 181 СК України містяться посилання у самій позовній заяві, а по-друге, положення частини третьої згаданої статті чітко передбачають, що спосіб стягнення аліментів, який вже визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду, при цьому правом на подання відповідного позову наділений лише одержувач аліментів.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до положень статті 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем.

Водночас враховуючи, що позивач при зверненні до суду у позовній заяві зазначав, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від звільнений від сплати судового збору, а судом у ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 не може бути позивачем у даній справі (оскільки за змістом вказаної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів), з позивача у дохід Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 141, 180, 181, 183, 184, 192 СК України, статтями 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354, 430 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну форми стягнення та зменшення розміру аліментів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у дохід держави 1211,20 грн судового збору.

Видати виконавчий лист після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 15.07.2024.

Суддя Ю.О. Зеря