УХВАЛА

16 липня 2024 року

м. Київ

справа № 306/1029/22

провадження № 61-6788св24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: орган опіки та піклування Полянської сільської ради, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

08 травня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року в частині стягнення з неї аліментів на утримання дитини та закрити провадження у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено та запропоновано надати документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1 587,84 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року та відкрито касаційне провадження за її касаційною скаргою. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року до закінчення касаційного провадження відмовлено.

11 травня 2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Орбан Н. Л., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 та залишити в силі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року у цій частині.

Згідно з протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передано судді-доповідачу ОСОБА_6 та визначено суддів, які входять до складу колегії: Осіяна О. М., Шиповича В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2

10 липня 2024 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Верховного Суду Синельникова Є. В., на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Заява про відвід обґрунтована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді цієї справи, оскільки суд безпідставно і необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Заявниця вважає, що відомості про її майновий стан, які суддя отримав з поданої нею декларації про майновий стан і доходи кандидата на посаду судді апеляційного суду отримані у позапроцесуальний спосіб. Посилається на те, що зазначені дії судді щодо збору та поширення інформації про майновий стан сім`ї Коблик спричинили тяжкі наслідки.

Крім того, заявниця зазначає, що адвокат Орбан Н. Л. від імені ОСОБА_2 подала до суду неналежним чином оформлену касаційну скаргу з грубим порушенням строку та заявою про поновлення строку звернення до суду касаційної інстанції без зазначення поважних причин поважності пропуску такого строку та з використанням підроблених документів.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Синельников Є. В. визнано необґрунтованою та передано іншому судді.

15 липня 2024 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями згадана заява про відвід судді передана на розгляд судді Верховного Суду Білоконь О. В.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Неупередженість судді, як правило, означає відсутність його упереджень та необ`єктивності, що може бути перевірено за допомогою двох тестів:

а) суб`єктивного, що враховує особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто визначає, чи мав суддя будь-які особисті упередження, або чи був він об`єктивним у справі;

б) об`єктивного, що вимагає встановлення того, чи забезпечив сам суд, а також конкретний склад суду у справі, незалежно від персональної поведінки будь-кого з його членів, достатні гарантії для виключення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

При цьому неупередженість має одночасно існувати як фактично (суб`єктивний тест), так і має бути забезпечена її розумна видимість (об`єктивний тест) (рішення ЄСПЛ у справі «Мікаллеф проти Мальти», № 17056/06 від 15 жовтня 2009 року, «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії», № 16812/17 від 18 липня 2019 року).

Вивченням матеріалів касаційного провадження та змісту заяви про відвід встановлено, що заявник не вказала будь-яких об`єктивних і обгрунтованих підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Незгода заявниці з ухваленим суддею процесуальним рішенням про відмову у звільненні заявниці від сплати судового збору у розмірі 1 587,84 грнза подачу касаційної скарги не може бути підставою для відводу судді, що прямо передбачено положеннями частини четвертої статті 36 ЦПК України.

ОСОБА_1 не зазначено яким чином використання інформації з відкритих джерел про майновий стан та доходи заявниці при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору може свідчити про упередженість або необ`єктивність судді при розгляді цієї справи, тому означені доводи заяви про відвід суд відхиляє як такі, що не грунтуються на фактичних обставинах та не можуть викликати сумнів в об`єктивності судді.

Посилання заявниці на надання адвокатом Орбан Н. Л. підроблених, на її думку, документів на підтвердження дати і часу надсилання касаційної скарги ОСОБА_2 також не можуть свідчити про упередженість судді під час розгляду цієї справи. Водночас ухвалені суддею процесуальні рішення про поновлення ОСОБА_2 строку на касаційне оскарження і відкриття касаційного провадження за його скаргою в силучастини четвертої статті 36 ЦПК України не можуть бути підставою для відводу судді.

Отже, викладені заявником обставини про упередженість судді не підтверджені будь-якими доказами, не є об`єктивно обгрунтованими. Презумпція особистої неупередженості судді не спростована, оскільки не надані докази на користь протилежного.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя Синельников Є. В. виявляє особисту упередженість або демонструє заінтересованість у результаті розгляду справи. Безпідставні сумніви заявника у відсутності безсторонності судді не є вирішальним і не можуть бути підставою для відводу судді.

Враховуючи, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді не ґрунтуються на вимогах закону і не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді, не доводять наявність у судді прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи, тому підстави для його відводу відсутні.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича від участі у розгляді справи № 306/1029/22, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь