Справа № 606/1138/24
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
03 липня 2024 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Малярчук В.В.,
при секретарі Зіньковській Н.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Іванівської сільської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. про визнання права власності на спадкове майно, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до Іванівської сільської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. про визнання права власності на спадкове майно, в якому просять визнати право власності за ОСОБА_3 на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву до суду, в якій просять справу слухати без їх присутності.
Представник відповідача Іванівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Іванівської сільської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до довідки виданої виконкомом Іванівської сільської ради № 63 від 16 лютого 2024 року станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в АДРЕСА_1 проживали голова двору ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_2 , 1940 р.н., дочка ОСОБА_1 1965 р.н.
Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.
Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності , положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що АДРЕСА_1 були голова двору ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_2 , 1940 р.н., дочка ОСОБА_1 1965 р.н.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 01 червня 1985 року прізвище ОСОБА_5 змінено на « ОСОБА_6 ».
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 71.
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. із заявою про прийняття спадщини за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Дружина померлого ОСОБА_2 та дочка померлого ОСОБА_7 відмовились від спадщини.
Згідно постанови № 263/02-31 від 03.12.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 . Однак її було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний померлому ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частки вище вказаного домоволодіння як спадкоємиці першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частки вище вказаного домоволодіння як члена колишнього колгоспного двору.
Визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 . Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частки вище вказаного домоволодіння як спадкоємиці першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частки вище вказаного домоволодіння як члена колишнього колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук