Справа № 450/5960/23 Провадження № 2/450/510/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Дикої О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, площею 0, 6772 га, розташована на території Звенигородської сільської ради Львівського району Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :14:000:0092.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 видане 28.04.2014 року виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 19. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну ділянку, площею 0,6772 га, розташована на території Звенигородської сільської ради Львівського району Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :14:000:0092, про що свідчить державний акт на право власності від 30.12.2004 року. На випадок своєї смерті ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, склавши 12.06.2016 року заповіт. Відповідно до якого зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було із чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа після її смерті не заводилася. Спадкоємців, які 6 мали право на обов?язкову частку у спадщині ОСОБА_2 немає. Адже чоловік спадкодавці ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 . Позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом з нею до дня її смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1880 від 25.10.2017 року та акт про спільне проживання від 18.10.2023 року. 14.11.2018 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з веранди, веранди, коридору, житлової кімнати, житлової кімнати, житлової кімнати та житлової кімнати, загальною площею 89,5 кв. м., з яких 72,8 кв. м. житлової площі, 5,4 кв. м. допоміжної площі та 11,3 кв. м. площа приміщення загального користування. Однак прийнявши спадщину після смерті матері у позивача виникли труднощі з отриманням свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, оскільки оригінал державного акту був втрачений матір?ю, а позивач не був зареєстрований з нею до дня її смерті, у зв`язку з чим просить суд задоволити позов.

08.12.2023 року провадження у справі відкрито.

01.03.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак її представниця подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача та відповідачів, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 видане 28.04.2014 року виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 19. Чоловік спадкодавці ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений секретарем Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 29. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_2 зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час життя ОСОБА_2 набула право на земельну ділянку, розташована на території Звенигородської сільської ради Львівського району Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :14:000:0092, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку видане 30.12.2004 року на підставі рішення органу державної влади або органу державної владу або органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 01.08.2003 № 337.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статей 1268, 1270 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, чи подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, та чи не заявляв відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.11.2018 року у справі № 450/2148/18 ухвалено визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з веранди, веранди, коридору, житлової кімнати, житлової кімнати, житлової кімнати та житлової кімнати, загальною площею 89, 5 кв. м., з яких 72, 8 кв. м. житлової площі, 5, 4 кв. м. допоміжної площі та 11, 3 кв. м. площа приміщень загального користування, що значиться за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаним рішенням також встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 07.12.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживав разом з покійною матір`ю до дня її смерті, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №1880 від 25.10.2017 року, а також актом обстеження буд. 1208 від 18.10.2023 року, отже в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, останній вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Аналогічну позиція висловив ВСУ в ухвалі від 11.03.2009 року № 6-7165св09, ухвалі від 03.11.2010 року № 6-2064св10 та ухвалі від 24.01.2011 року № 6-2064св10.

Таким чином, слід встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Зазначені обставини підтверджують той факт, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги та за заповітом після смерті ОСОБА_2 , будучи її сином, який проживав без реєстрації із спадкодавцем до дня її смерті, не подав заяву про відмову від спадщини, а тому вважається таким, що спадщину прийняв та набув право власності на земельну ділянку, площею 0,6772 га, розташована на території Звенигородської сільської ради Львівського району Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :14:000:0092, у порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, та те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, проте оскільки оригінал правовстановлюючого документа на майно втрачений, що є перешкодою для реалізації спадкових прав позивача у позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 16, 1225, 1258, 1261, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, 141, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, ЦПК України, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, площею 0,6772 га, розташована на території Звенигородської сільської ради Львівського району Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :14:000:0092.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.05.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук