Справа № 938/2/24
Провадження № 22-ц/4808/838/24
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Кочубей І.Ю.,

з участю представника особи, в інтересах якої подана апеляційна скарга, позивачки ОСОБА_1 адвоката Репала О.О., представника особи, в інтересах якої подана апеляційна скарга, відповідача ОСОБА_1 , адвоката Лісодіда О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 адвоката Репала Олексія Олександровича та представника ОСОБА_1 адвоката Лісодіда Олега Валентиновича на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Чекан Н.М. у смт.Верховина Івано-Франківської області, 04 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Репало О.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів у твердій грошовій сумі по 3 000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підставою звернення до суду є те, що сторони є батьками чотирьох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу дітям не надає, а позивач самостійно не має можливості утримувати дітей.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн щомісячно на кожну дитину,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1-12).

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 02.01.2024 року та проводити до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць на утримання дітей в сумі по 2000 гривень на кожну дитину підлягає негайному виконанню. Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України (а.с.69-75).

Представник ОСОБА_1 адвокат Лісодід О.В. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права.

Вважає, що розмір аліментів повинен бути співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох батьків і має бути рівним та покликаний захищати інтереси дитини у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів.

Рішення суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки відповідач отримує мінімальну пенсію по інвалідності, яка використовується саме для лікування та придбання ліків.

Просить рішення суду скасувати (а.с.77).

ОСОБА_2 та її представник адвокат Репало О.О. подали відзив на апеляційну скаргу. Відповідачка зазначила, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Крім того, медичні документи, які надані відповідачем та долучені до матеріалів справи, не забороняють йому працювати, а лише обмежують у фізичному навантаженні. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення (а.с. 124-125, 136-137).

Представник ОСОБА_2 адвокат Репало О.О. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.114-116).

Представник ОСОБА_1 адвокат Лісодід О.В. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивачки (а.с.130).

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника особи, в інтересах якої подана апеляційна скарга, позивачки ОСОБА_1 адвоката Репала О.О., представника особи, в інтересах якої подана апеляційна скарга, відповідача ОСОБА_1 , адвоката Лісодіда О.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4-6).

Перебування дітей на утриманні позивачки відповідачем не оспорюється.

Відповідачем ОСОБА_1 подані довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №217631, серії 12 ААГ №478341 з яких встановлено, що він є особою з інвалідністю другої групи з 01.12.2022 року загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 29.03.2027 року (а.с.24, 58).

У виписці з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 (а.с.56) міститься інформація про те, що він в період з 07.03.2024 по 15.03.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Яблуницька амбулаторія загальної практичної сімейної допомоги Білоберізької сільської ради" і йому, крім медикаментозного лікування, рекомендовано обмеження фізичного навантаження.

У довідці Управління соціального захисту населення Верховинської РДА №0686 від 01.05.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю ІІ групи: листопад 2023 року- 2100 грн; грудень -2100 грн; січень 2024 року-2361 грн, лютий-2361 грн; лютий 2024 року- 2361 грн; березень 2024 року: 2361 грн; квітень 2024 року-2361 грн (а.с.79).

Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ст. ст.180-185 Сімейного кодексу України, враховуючи принцип «забезпечення найкращих інтересів дитини» та стан здоров`я відповідача, враховуючи отримання відповідачем пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі 2 093 гривень як працюючою особою з інвалідністю ІІ групи, дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст.181, 182 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

При цьому та обставина, що сімейним законодавством визначений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є безумовною підставою для стягнення саме такого розміру аліментів, оскільки при вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Виходячи із рівності прав та обов`язків батьків до дитини, сама позивачка як мати дитини має обов`язок в такій же мірі утримувати дитину, як і її батько.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачем не подано а ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду доказів, з яких можна було б зробити висновок про його дійсний матеріальний стан. Такими доказами, зокрема, могла б бути інформація з Державного реєстру прав власності щодо наявності або відсутності у відповідача нерухомого майна, земельних ділянок, інформація про наявність або відсутність транспортних засобів або іншого цінного майна, зареєстрованого за ним на праві власності, наявності або відсутності доходів від продажу майна (інформація від Державної податкової служби), наявності або відсутності доходів від ведення домашнього господарства. Крім того, відповідач зазначає, що він не може фізично працювати через стан здоров`я, у зв`язку із чим йому встановлена 2 група інвалідності, однак не подав жодних доказів про його професію, рід занять та діяльності, місце роботи, в тому числі і попередньої, що не дає підстав вважати, що він не може виконувати інші види робіт, які не пов`язані із фізичним навантаженням та отримувати доходи.

Тому, доводи відповідача лише щодо стану здоров`я на основі поданих ним документів не свідчить про неможливість останнього працевлаштуватися або виконувати будь-яку іншу роботу, маючи на меті отримання доходу.

Доводи апеляційної скарги позивачки щодо розміру аліментів, який вона вважає недостатнім, також не приймаються судом, оскільки нею не подано жодних доказів про її доходи, в тому числі і на утримання дітей.

В розумінні положень ст.ст. 180-185 Сімейного кодексу України мати також має обов`язок по утриманню дітей, розмір якого не може бути меншим половини прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Крім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не відноситься до обставин, які враховуються судом при визначення розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтами не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Репала Олексія Олександровича та представника ОСОБА_1 адвоката Лісодіда Олега Валентиновича залишити без задоволення, а рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: І.В. Бойчук

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 15 липня 2024 року.