Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/402/24

Провадження №2/377/268/24

16 липня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

У С Т А Н О В И В

23 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на статті 182, 191, 199, 200 СК України, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку ( доходу) платника аліментів щомісяця на період його навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, починаючи з дня пред`явлення позову і до 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу його батьків ( 05 березня 2008 року) він проживає разом із матір`ю та знаходиться на її повному забезпеченні. За рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20.11.2006 ( справа № 2-500/2006) з батька позивача на користь його матері на утримання позивача стягнуто аліменти в розмірі частки всіх видів його заробітку, починаючи з 12.10.2006 до досягнення ним повноліття. З вересня 2023 року позивач навчається в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній бюджетній формі навчання за спеціальністю 111 Математика освітньої програми «Комп`ютерна математика» терміном з 01.09.2023 до 30.06.2027 та потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Позивач зазначив, що в нього відсутнє самостійне джерело доходів, його мати не має можливості забезпечити у повному обсязі його матеріальне становище. Відповідач, його батько, який є військовослужбовцем Національної гвардії України, отримує грошове забезпечення, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак аліментних зобов`язань не має, не надає матеріальної допомоги на його утримання, хоча має таку можливість. Позивач несе витрати на придбання навчально методичних посібників, підручників, тощо, придбав для навчання потужний телефон. Крім того, позивач несе значні витрати на утримання гуртожитку, облаштування свого побуту у чужому місті, придбав холодильник, мікрохвильову піч та інші речі, необхідні для життя. З урахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 10 червня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 липня 2024 року, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України довідку про доходи відповідача за 2023-2024 роки.

01 липня 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України та призначено судове засідання на 16 липня 2024 року.

Учасники справи в призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого повідомлялись в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України.

Позивач отримав судову повістку на номер мобільного телефону, вказаний ним у заявці на отримання судових повісток в електронному вигляді, що підтверджується довідкою про доставку SMS, а також на електронну адресу, вказану у позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа; подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, висловив згоду в позовній заяві на ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачу судову повістку з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви з додатками повторно було направлено за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому ОСОБА_2 відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа отримала судову повістку на номер мобільного телефону, вказаний нею у заявці на отримання судових повісток в електронному вигляді, що підтверджується довідкою про доставку SMS, а також на електронну адресу, вказану у позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа; подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 16 липня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копію якого долучено до справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 81, його батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_4 (а.с.6 ).

Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 05.11.2005, копію якого долучено до справи ( а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 30.07.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копію якого долучено до справи, шлюб між батьками позивача було розірвано 05.03.2008, актовий запис №31, обом після реєстрації розірвання шлюбу присвоєні прізвища ОСОБА_5 ( а.с.7).

31 серпня 2011 року мати позивача зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 31.08.2011, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копію якого долучено до справи ( а.с. 8).

Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 20.11.2006 (справа № 2-500/2006), на підставі виконавчого листа від 23.11.2006 з відповідача на користь матері позивача стягувались аліменти, зокрема, на утримання позивача в розмірі 25 % від доходів платника аліментів щомісяця, починаючи з 12.10.2006 і до повноліття позивача ( а.с. 11, 61-62).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2024/007027611 від 17.06.2024 ОСОБА_1 , позивач у справі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.44).

Довідкою №31/305 від 12.04.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 , позивач, є студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 111 Математика освітньої програми «Комп`ютерна математика» механіко-математичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Початок навчання 01 вересня 2023 року, закінчення навчання 30 червня 2027 року ( а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , позивач у справі, ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття, у зв`язку з чим припинилось стягнення аліментів на його утримання з його батька, відповідача у справі, на користь його матері, третьої особи, які стягувались з відповідача на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 20.11.2006.

Згідно з інформацією про постійні витрати позивача, пов`язані з навчанням, такі витрати становлять 14 000 16 000 грн в місяць ( а.с. 45).

Оскільки ОСОБА_1 досяг повноліття та продовжив навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надає її в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання позивача як повнолітнього сина на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20, від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 та роз`яснено судам також у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття та продовжує навчатися в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній формі навчання.

Навчання є безкоштовним, проте позивач, який перебуває на матеріальному забезпечення своєї матері, потребує загальних витрат на його утримання та навчання відповідно до інформації про постійні витрати позивача в розмірі 14000-16000 щомісяця, а саме: на оплату за проживання у гуртожитку ( вартість за шість місяців становить 4 740 грн); на придбання їжі 7 800- 8 000 грн; на побутові засоби 1 100 - 1 400 грн; проїзд 2 000 3000 грн; на канцелярські товари 450-550 грн; поповнення мобільного телефону 200 грн; придбання одягу за сезоном та лікування зубів у зв`язку з проблемами із зубами з дитинства.

На підтвердження витрат на оплату за проживання в гуртожитку позивач надав довідку № 112 від 22.05.2024, видану студмістечком Київського національного університету імені Тараса Шевченка, згідно з якою він дійсно проживає у гуртожитку АДРЕСА_2 з 01.09.2023 та сплачує за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, опалення, газ), а також копію платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 13.02.2024, відповідно до якої він перерахував 13.02.2024 на рахунок Київського національного університету імені Тараса Шевченка 3 160 грн плати за проживання у гуртожитку ( а.с. 12-13). Придбання позивачем для потреб навчання мобільного телефону та блоку живлення на суму 31 999 грн підтверджено копією квитанції ТОВ «Розетка.УА» ПН54 від 21.04.2024 ( а.с.14).

Як видно із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідно до запиту в електронному вигляді від 02.07.2024, ОСОБА_1 в період з вересня 2023 року по березень 2024 року отримував стипендію в сумі 2 550 грн щомісяця від Київського національного університету імені Тараса Шевченка ( а.с. 60).

Доказів щодо свого стану здоров`я позивач не надав.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходить із такого.

Згідно з інформацією №15-08/1000 від 31.05.2024, наданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.01.2004 по теперішній час ( а.с.20).

З довідки №77 від 14.06.2024 про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01 січня 2023 року по 14 червня 2024 року, виданої ОСОБА_8 , вбачається, що він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Його виплати постійного характеру за період з січня 2023 року по червень 2024 року складають 2 147 471,00 грн ( в середньому 119 303,94 грн в місяць); за період із січня 2023 року по травень 2024 року сплачено аліментів в розмірі 505 679,22 грн ( в середньому 29 745,84 грн в місяць) (а.с. 40).

Доказів про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина матеріали справи не містять, проте в позовній заяві позивач вказав про наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей та відсутність аліментних зобов`язань. Докази щодо стану здоров`я відповідача у матеріалах справи відсутні.

З`ясовуючи питання щодо можливості надання утримання позивачу другим з його батьків, тобто його матір`ю, третьою особою у справі, суд виходить із такого.

Згідно з довідкою № 65 від 14.05.2024, виданою Управлінням освіти і науки виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_3 , з 26.08.2010 вона працює в Управлінні освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на посаді музичного керівника, її посадовий оклад становить 7 450,30 грн, нарахована заробітна плата за шість місяців склала 42 334,26 грн ( в середньому 7 055,71 грн в місяць), після утримання податків 36 680,43 грн ( в середньому 6 113,40 грн в місяць) ( а.с.10).

Крім того, в інформації про постійні витрати позивач зазначив, що його мати також має непостійний додатковий заробіток, розмір якого не вказав.

Доказів щодо стану здоров`я третьої особи матеріали справи не містять.

Оцінюючи надані докази, суд враховує, що позивач, повнолітній син відповідача та третьої особи у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після досягнення повноліття продовжує навчатися, хоча він і отримує стипендію, але потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Суд не встановив обставин, які б перешкоджали відповідачу ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно повнолітнього сина ОСОБА_1 у зв`язку з продовженням ним навчання.

Беручи до уваги принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дітей, матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище стягувача аліментів, витрати на утримання позивача у зв`язку із навчанням та інші обставини, передбачені частиною першою статті 182 та частиною другою статті 200 СК України, які підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд доходить висновку, що позивач у справі, повнолітній син відповідача, який продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати таку матеріальну допомогу, однак, у розмірі меншому, ніж просить позивач.

Отже, суд вважає правильним задовольнити позов частково та визначити аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період його навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, що буде необхідною та достатньою його участю як батька в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в іншому розмірі є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.

Виходячи із змісту статті 201, частини першої статті 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 23 травня 2024 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Таким чином, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: 1 211,20 грн ( сума судового збору, що підлягає сплаті) х 68% (відсоток розміру задоволених позовних вимог) : 100 = 823,62 грн - сума судового збору, пропорційна відсотку розміру задоволених позовних вимог, від сплати якого позивач звільнений на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 258- 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , який продовжує навчатися, аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 23 травня 2024 року і до закінчення ним навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 823 гривні 62 копійки.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне заочне рішення суду складено 16 липня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич