Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Чорної А.О.,

секретаря судового засідання Хорольської І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

справа № 201/4261/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року судом було постановлено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 . На даний час позивач проживає з матір`ю ОСОБА_4 , 1948 року народження, яка є пенсіонеркою та дуже хворіє, позивач фактично здійснює нагляд за нею. Матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на комунальні послуги та на утримання матері. Позивач через стан свого здоров`я та через війну у країні не може знайти роботу, доглядає за своєю матір`ю. Позивач підробляє, але прожити на кошті, які він заробляє, майже не можливо, оскільки при сплаті комунальних послуг, витрат на їжу та на ліки для матері, у позивача не залишається коштів на існування. Позивач намагається щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1 300 грн., що є недостатнім для виконання рішення суду, але більше позивач не має можливості сплачувати. У січні цього року позивач сплатив більше 6000 грн. Тому на думку позивача дані обставини є підставою для звернення до суду з позовом про зменшення аліментів на утримання доньки з на 1/6 частину.

Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів передано на розгляд до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та пояснив, що він працює неофіційно, отримує приблизно 7 000 8000 грн. на місяць, тому не може сплачувати аліменти у розмірі частки.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, оскільки вважає, що дитина не повинна бути лише на її утриманні. Згідно рішення суду позивач не сплачує аліменти в повному обсязі, у позивача наявний борг по аліментам.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду справи дитина мешкає разом з відповідачкою ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні, домовленості відносно утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, стягнення робити щомісячно, починаючи з 07.03.2017 року (а.с. 29-30).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 135 434 грн. 46 коп. (а.с. 6-7)

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на комунальні послуги та на утримання матері, з якою він проживає та яка знаходиться на його утриманні.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Суд звертає увагу на те, що позивач не підтвердив погіршення його майнового стану належними та допустимими доказами. Жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану та неможливості сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі, позивач суду не надав.

У зв`язку з чим, без доведення погіршення майнового становища позивача, доводи про те, що стягнення аліментів у розмірі частки призведе до неможливості забезпечення його самого, суперечить інтересам неповнолітньої доньки ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, то відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Отже, з урахуванням викладеного, позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища, однак суду не надано жодного належного доказу, які б підтверджували обставини, викладені в позовній заяві, та враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в розмірі, визначеному на одну дитину, тому суд не вбачає суттєву зміну матеріального стану платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13,81, 141, 259, 263-268, 274 -279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 17.07.2024 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.О. Чорна