ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1321/23

Головуючий у першій інстанції Іващенко І. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/243/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Іващенко І.К. від 24 жовтня 2023 року, місце ухвалення рішення - м.Новгород-Сіверський, дата складання повного рішення - 26 жовтня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про стягнення коштів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 146 209 грн. 13 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.10.2014 року в справі №739/1364/14, який в частині вирішення цивільного позову залишений в силі вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2015 року, на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 було стягнуто 200 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у місці відбування покарання. Постановою від 25.06.2020 року виконавче провадження №53423166 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди було закінчено, у зв`язку із смертю боржника. Позивач зазначала, що із боржника ОСОБА_2 було стягнуто на її користь 12 029 грн. 29 коп. Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.08.2022 року в справі №739/1558/21 визнано відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , та передано на користь громади майно, згідно оціночної вартості, на загальну суму 146 209 грн. 13 коп., а саме: земельна ділянка із кадастровим номером :10:000:0033, площею 1,4115 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області із кадастровим номером :06:000:0691, площею 0,5477 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,2 кв.м, до складу домоволодіння якого входять сараї 1-б, 1-Б, погріб, ворота та хвіртка. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату їй коштів, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй ОСОБА_2 , в межах вартості майна, що перейшло у власність територіальної громади внаслідок визнання спадщини відумерлою. Листом від 30.06.2023 року за №04-24/2048 відповідач відмовився виплатити позивачу кошти в сумі вартості набутого внаслідок визнання спадщини відумерлою майна, а саме, 146 209,13 грн., запропонувавши звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на майно спадкодавця, в порядку ч.2 статті 1282 Цивільного кодексу України. ОСОБА_1 , вважає що територіальна громада, набуваючи права на відумерлу спадщину, не є спадкоємцем ні за заповітом, ні за законом, оскільки вона не згадується у жодній черзі спадкоємців за законом, тому повинна керуватися статтею 1277 ЦК України, та сплатити позивачу вищезазначену суму.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 146 209,13 грн., в рахунок погашення заборгованості за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.10.2014 року у справі №739/1364/14 в межах вартості переданого майна за рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.08.2022 року у справі №739/1558/21. Стягнуто з Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області 1 073 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги Новгород-Сіверської міської ради вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.10.2023 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, і неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. В доводах апеляційної скарги Новгород-Сіверська міська рада зазначає, що судом першої інстанції не досліджено та не враховано при ухваленні оскаржуваного рішення факту того, що на будинок, вартість якого складає 85 390,00 грн., і яку міська рада має відшкодувати позивачу, ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у справі №739/1303/14-к, накладено арешт. Вказаний арешт майна був накладений у кримінальному провадженні, для забезпечення цивільного позову. За доводами апелянта, наразі арешт майна судом не скасовано, що унеможливлює реєстрацію права власності на спірний будинок за Новгород-Сіверською міською радою та, відповідно, міська рада позбавлена права щодо користування та розпоряджання зазначеним майном. Апелянт стверджує, що Новгород-Сіверська міська рада, в силу законних причин не є власником будинку по АДРЕСА_1 , і тому застосування судом ч.4 статті 1277 ЦК України, відносно того, що територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 ЦК України, є помилковим. Апелянт вказує, що стаття 1231 ЦК України передбачає, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Новгород-Сіверська міська рада вважає, що за аналогією закону, необхідно застосовувати механізм відшкодування шкоди, який передбачений статтею 1282 ЦК України, і в якій визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 02.06.2023 року позивач звернулася із заявою до Новгород-Сіверської міської ради про відшкодування заподіяної шкоди, в межах вартості майна, на яку відповідач у своїй відповіді від 30.06.2023 року за №04-24/2048 позивачу роз`яснив, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, та низької наповнюваності бюджету, у Новгород-Сіверської міської ради відсутня можливість задовольнити вимоги кредитора, сплативши грошові кошти в межах вартості майна в сумі 146 209,13 грн., шляхом одноразового платежу. При цьому, відповідач рекомендував позивачу звернутися із позовом до суду про звернення стягнення на майно, яке було передано міській раді у натурі. Апелянт стверджує, що у Новгород-Сіверській міській раді Чернігівської області відсутні призначення для сплати коштів в межах вартості майна, яке отримане міською радою, як відумерла спадщина, при заявленні відповідних вимог кредиторами. На думку Новгород-Сіверської міської ради, позивач обрала неналежний спосіб захисту, звернувшись до суду із позовом, предметом якого є стягнення коштів, а не звернення стягнення на майно.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.79-80) ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Новгород-Сіверської міської ради залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 року - залишити без змін.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про стягнення коштів, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.77,78).

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.10.2014 року в справі №739/1364/14 на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 було стягнуто 200 000 грн., рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.6-7).

26.01.2015 року Корюківським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.8).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).

Як вбачається із постанови державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 25.06.2020 року, закінчено виконавче провадження №53423166, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно довідки Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 03.08.2022 року №4075, на рахунок стягувача ОСОБА_1 із боржника ОСОБА_2 , за виконавчим документом №739/1364-14, виданим 28.10.2014 року Корюківським районним судом Чернігівської області, стягнуто коштів на загальну суму 12 029,29 грн. (а.с.13).

04.08.2022 року рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у справі №739/1558/21, спадщину ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої входять: земельна ділянка з кадастровим номером :10:000:0033, площею 1,4115 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області з кадастровим номером :06:000:0691, площею 0,5477 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 64,2 кв.м, до складу домоволодіння якого входять: сараї 1-б, 1-Б, погріб - 1 п-г, ворота та хвіртка №1, визнано відумерлою та передано у власність територіальної громади в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (а.с.29-31).

Згідно витягу з технічної документації, вартість вказаних земельних ділянок складає 60 819,13 грн. (а.с.18-19), вартість зазначеного будинку, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно складає 85 390,00 грн., загальна вартість майна складає 146 209,13 грн.

Листом від 30.06.2023 року №04-24/2048 (а.с.5) та довідкою від 21.07.2023 року №04-24/2470 (а.с.40), відповідачем було відмовлено позивачу в задоволені її вимоги щодо сплати суми 146 209,13 грн., у порядку досудового врегулювання спору.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.10.2023 року, задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, та приписи норм права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, і порушене право позивача підлягає захисту, саме шляхом стягнення з відповідача, в межах відумерлої спадщини, яка передана Новгород-Сіверській міській раді Чернігівської області, коштів в сумі 146 209,13 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.10.2023 року є такими, що не узгоджуються із нормами матеріального та процесуального права, і вони не відповідають обставинам справи, оскільки суд першої інстанції неповно їх з`ясував, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 24.10.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги Новгород-Сіверська міська рада зазначає, що судом першої інстанції не досліджено та не враховано при ухваленні оскаржуваного рішення від 24.10.2023 року факту того, що на будинок, вартість якого складає 85 390,00 грн., і яку міська рада має відшкодувати позивачу, ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у справі №739/1303/14-к, накладено арешт. Вказаний арешт майна був накладений у кримінальному провадженні, для забезпечення цивільного позову. За доводами апелянта, наразі арешт майна судом не скасовано, що унеможливлює реєстрацію права власності на спірний будинок за Новгород-Сіверською міською радою та, відповідно, міська рада позбавлена права щодо користування та розпоряджання зазначеним майном. Апелянт стверджує, що Новгород-Сіверська міська рада, в силу законних причин не є власником будинку по АДРЕСА_1 , і тому застосування судом ч.4 статті 1277 ЦК України, відносно того, що територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 ЦК України, є помилковим.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.10.2023 року, виходячи із наступного.

Частиною 1 статті 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ix обтяжень №1952-IV передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав. Згідно з п.6 ч.1 статті 24 даного Закону, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.

Проте, відповідно до п.1 ч.4 статті 24 вказаного Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно або витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Оскільки спірне майно (як відумерлу спадщину), передано у власність територіальної громади в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.08.2022 року, наявність зареєстрованого обтяження не може бути підставою для відмови в державній реєстрації права власності територіальної громади в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на це майно.

Доводи апеляційної скарги вказують, що стаття 1231 ЦК України передбачає, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Новгород-Сіверська міська рада вважає, що за аналогією закону, необхідно застосовувати механізм відшкодування шкоди, який передбачений статтею 1282 ЦК України, і в якій визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 02.06.2023 року позивач звернулася із заявою до Новгород-Сіверської міської ради про відшкодування заподіяної шкоди, в межах вартості майна, на яку відповідач у своїй відповіді від 30.06.2023 року за №04-24/2048 позивачу роз`яснив, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, та низької наповнюваності бюджету, у Новгород-Сіверської міської ради відсутня можливість задовольнити вимоги кредитора, сплативши грошові кошти в межах вартості майна в сумі 146 209,13 грн., шляхом одноразового платежу. При цьому, відповідач рекомендував позивачу звернутися із позовом до суду про звернення стягнення на майно, яке було передано міській раді у натурі. Апелянт стверджує, що у Новгород-Сіверській міській раді Чернігівської області відсутні призначення для сплати коштів в межах вартості майна, яке отримане міською радою, як відумерла спадщина, при заявленні відповідних вимог кредиторами. На думку Новгород-Сіверської міської ради, позивач обрала неналежний спосіб захисту, звернувшись до суду із позовом, предметом якого є стягнення коштів, а не звернення стягнення на майно.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.10.2023 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.3, ч.4 статті 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Положеннями статті 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину.

Згідно зі статтею 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Виходячи зі змісту зазначеної норми права, аналогія закону (застосування норм Цивільного кодексу для врегулювання правовідносин, які безпосередньо Цивільним кодексом не врегульовані) застосовується лише тоді, коли відсутнє регулювання цих правовідносин Цивільним кодексом.

Частиною 4 статті 1277 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок територіальної громади задовольнити вимоги кредитора. Правове регулювання цих правовідносин є достатнім, оскільки виконання обов`язку задовольнити вимоги кредиторів в разі, якщо кредиторами заявлено грошову вимогу, означає сплату на користь кредитора визначеної грошової суми (статті 526, 533 ЦК України).

Натомість правила, аналогічні тим, які поширюються на спадкоємців, можуть бути поширені на територіальну громаду лише за наявності спеціальної вказівки про це у законі.

У Цивільному кодексі, зокрема, в частині 4 статті 1277 ЦК України, відсутні відсилання, що вимоги кредиторів особи, майно після смерті якої визнано відумерлою спадщиною, територіальна громада має задовольнити в такому ж самому порядку, як i спадкоємці (в порядку, визначеному ч.2 статті 1282 Цивільного кодексу України).

Таким чином, Цивільний кодекс містить повне i достатнє правове регулювання спірних правовідносин, а відповідно до статті 8 ЦК України, застосування аналогії закону до врегульованих Цивільним кодексом правовідносин не допускається.

Крім того, положення абзацу 2 ч.2 статті 1282 ЦК України відносно того, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, встановлюють спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги.

Відповідно до структури ЦК України, кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому, вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України, позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду із відповідною позовною вимогою, майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося.

Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд вважає, що вирішуючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову по суті, суд першої інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регламентують, та підлягають застосуванню, дослідив документально підтверджені обставини справи, надав їм відповідну оцінку. При цьому, висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.10.2023 року, узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області - залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 15.07.2024 року.

Головуючий: Судді: