Справа № 591/6936/20
Провадження № 2/591/240/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Рудь В.В.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 06 листопада 2020 року звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги мотивує тим, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 25 листопада 2014 року.

Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачка на підставі п.2.1.1.5.5 Договору зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, станом на 21 вересня 2020 листопада 2021 року має заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 226117,63 грн., з яких: 13401,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13401,18 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, яку позивач просить стягнути з відповідакиа, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до судового розгляду на 04 грудня 2020 року о 09 год. 00 хв.

04 грудня 2020 року протокольною ухвалою головуючого, розгляд справи відкладено до 12 січня 2021 року, 13 год. 30 хв.

11 січня 2021 року від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В обґрунтування заперечень зазначає, що вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню не підлягають, оскільки цих коштів відповідачка з картки не знімала, тобто грошима не користувалась, так як цими коштами заволоділа інша особа, а саме ОСОБА_3 внаслідок вчинення відносно відповідачки злочину.

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження № 0001046 від 11 квітня 2019 року (справа № 591/138/18) відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185, ч. 1,2 та ч. 1 ст. 357 КК України, а саме у тому, що 10 квітня 2019 року близько 11-00 год. поряд із будинком по АДРЕСА_1 з салону автомобіля «ЗАЗ ДЕО», д.н., НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , викрав банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 та мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 3S». Після цього, ОСОБА_3 з викраденими банківськими картками пішов до банкомату (АТМ: СА8Ш180), що розташований на першому поверсі ТЦ «Лавина» по пр. М. Лушпи, 4 в м. Суми, де з банківської карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 зняв гротові кошти в сумі 14967 грн., чим спричинив потерпілій збитків на вказану суму.

Отже, вимога про стягнення з ОСОБА_1 13401,18 грн. простроченого тіла кредиту є незаконною, оскільки повинна бути відшкодована обвинуваченим ОСОБА_3 .

Щодо другої та третьої позовної вимоги, щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками та пені, то переконаний, що вони також задоволенню не підлягають, виходячи з правової позиції Великої палати Верховного суду, викладеній у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Так, зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів відповідачкою не підписувались. Крім того, ці Умови та Правила не є додатком до підписаної нею анкети-заяви.

Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.80-81).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2021 року зупинено провадження у даній справі за вказаним позовом до набрання законної сили судовим рішенням Зарічного районного суду м. Суми у кримінальному провадженні № 591/138/18.

01 лютого 2021 року від представника позивача АТКБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача ('www.privatbank.ua') ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов)

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку .vww.privatbank.ua: https://client-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку -Договорі банківського обслуговування в цілому.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_4 (п.п. 1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві.

Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 25 листопада 2014 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладенім договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку Універсальна та особистим підписом засвідчив, що Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна з якого чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,7% (32,4% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо.

Додатково зауважує, що Відповідач здійснював погашення заборгованості, протягом тривалого часу, в тому числі після здійснення переказу 10.04.2019р., а саме: "24.04.2019 Поповнення карти готівкою у відділенні ЛУШПИНСЬКЕ ВІДДІЛЕННЯ №2 СУМСЬКОЇ ФІЛІЇ,М СУМИ, ПРОСП МИХАЙЛА ЛУШПИ, 39А UAN1 310,68».

Просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі (а.с. 103-109).

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Северинової А.С. на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2024 року поновлено провадження у справі, призначено до судового розгляду на 01 квітня 2024 року.

01 квітня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 26 червня 2024 року, 15 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідачки про витребування доказів.

26 червня 2024 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 03 липня 2024 року, 15 год. 00 хв. для можливості забезпечення дослідження доказу.

03 липня 2024 року від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М. надійшли письмові пояснення (а.с.150-151).

В судовому засіданні відповідачка та її представник заперечували проти позову з підстав, що викладені у відзиві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено, що 25 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н .

Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Договір складається із анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил наданнябанківських послуг в ПриватБанку (а.с.16,17, 18-45).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, між сторонами виникли кредитні відносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» відкрив на користь ОСОБА_1 окремий рахунок з встановленим на ньому кредитним лімітом, а також видав позичальнику електронний платіжний засіб - кредитну картку № НОМЕР_4 - ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку відповідачка отримала та мобільний телефон, який вказала відповідачка.

З розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальника (а.с. 9, 10-12) вбачається, що 10 квітня 2019 року по картці позичальника № НОМЕР_5 відбулись витрати кредитних коштів на суму 13436, 18 грн., що призвело до утворення заборгованості за кредитом. На вказану заборгованість банк нарахував позичальнику проценти.

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до АТ КБ «Приватбанк», в якій повідомляла, що 10 квітня 2019 року внаслідок зламу системи захисту її автомобіля були викрадені її особисті речі, серед яких були 2 банківські картки Універсальна» та «Для виплат» та мобільний телефон. За час перебування мобільного телефону та карток в руках шахраїв були скоєні шахрайські дії., а саме: маніпулювання грошовими коштами між картками; зняття готівки в банкоматах; авторизація на інтертнет-сайтах; отримання дозволу на зарахування кредитних коштів з інтернет-сайтів та зняття коштів в банкоматах «Приватбанку».

10 квітня 2019 року нею надана заява до Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області, 11 квітня 2019 року до ЄРДР внесено відомості про заяву, внаслідок чого зареєстроване кримінальне провадження №0001046 за ст. 185 ч. 1 КК України. Як клієнт АТ КБ «Приват банку» заявляє, що жодна транзакція, проведена по кожній з своїх карток 10 квітня 2019 року, не зроблена заявницею. Суму витрат, здійснених по 09 квітня 2019 року включно по картці «Універсальна» у розмірі 1530,68 грн. визнає своїми та згодна їх погасити. Просить на час розслідування кримінального правопорушення та винесення судового рішення щодо встановлення винних осіб призупинити повернення коштів на картку «Універсальна» (а.с.82).

За зверненням ОСОБА_1 від 11 квітня 2019 року про незаконне заволодіння належними їй грошовими коштами,до Єдиного реєстру досудових розслідувань Сумського ВП ГУНП в Сумській області внесені відомості за № 0001046 від 11 квітня 2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.(а.с. 83).

На звернення ОСОБА_1 від 22 квітня 2019 року стосовно повернення коштів, що були зняті з платіжних карток НОМЕР_6 , НОМЕР_7 АТ КБ ПриватБанк повідомило, що не може повернути кошти. 10 кітня 2019 року в картки були зняті кошти, оскільки був правильно введений ПІН-код картки (а.с.84-85).

На заяву ОСОБА_1 від 01 червня 2019 року Національний Банк України щодо проблем у взаємовідносинах з АТ КБ «ПриватБанк» пов`язаних з оскарженням здійснених операцій повідомив, що питання повернення коштів має вирішуватися нею безпосередньо з АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору, а у випадку недосягнення згоди у судовому порядку (а.с.86).

Судом досліджено копію обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України (а.с.87-89).

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2023 року у справі № 591/138/18, провадження 1-кп/591/47/22 ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 30 днів;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_3 від призначених цим вироком покарань за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України, визначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.

Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів по цьому вироку та за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 03 жовтня 2023 року визначено ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.

Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто на її користь з ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди кошти в сумі 14967 гривень та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 5000 гривень.

Судом встановлено у даному вироку зокрема такі обставини, що 10 квітня 2019 року близько 11.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в районі буд. АДРЕСА_1 , з салону автомобіля «ЗазДеу», н.з. НОМЕР_1 таємно викрав офіційні документи банківські картки АТ КБ «Приватбанк», які належали ОСОБА_1 , а також, маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, з салону згаданого автомобіля викрав мобільний телефон вартістю 2206 гривень, який також належав потерпілій. Після цього, маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, перебуваючи в приміщенні ТЦ «Лавина» по пр-ту М.Лушпи, 4 в м. Суми, за допомогою банкомату, шляхом зняття коштів з однієї з викрадених карток, викрав кошти в сумі 14967 гривень, які належали потерпілій, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_1 матеріальних збитків на вказані суми (а.с. 126-127).

Судом також досліджено матеріали кримінального провадження за 0002882, справа №591/138/18, провадження № 1-кп/591/47/22 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України.

З матеріалів цієї кримінальної справи вбачається, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2019 року за клопотаннямслідчого СВ Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області надано тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у володінні АТ КБ «Приватбанк»:

- матеріали про осіб, на чиє ім`я емітовано платіжну картку АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 із зазначенням адреси проживання, паспортних даних, коду ДРФО, місця роботи;

- відомості руху грошових коштів по № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк» за період з 10.04.2019 по 11.04.2019;

- відомості щодо місць та часу зняття по № 581677 та № НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк», за період з 10.04.2019 по 11.04.2019 з додаванням фото та відео матеріалів кожного зняття готівки;

- роздруківку сесій користування послугами інтернет-банкінгу («Приват24») карткоутримувачем платіжної карти № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 із роз`ясненням змісту операції, її дати, точного часу, ІР-адреси, телефонного номеру авторизації клієнта з 10.04.2019 по 11.04.2019.

Тимчасовий доступ до документів мають надати відповідальні посадові особи: АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, 5 (т.V а.с. 192, справа №591/138/18).

З протоколу про тимчасовий доступ до речей і документів від 28 травня 2019 року вбачається, що слідчим СВ Сумського ВП Хурсенко О.В. на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2019 року, ознайомився із Диском СD-R (т.V, а.с. 193-194, справа №591/138/18).

Постановою Слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області Дідик П.С. від 28 травня 2019 року диск лазерних систем (СD-RVerbatim) зчитування визнано по кримінальному провадженню № 0001046 речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (т.V а.с. 195, справа №591/138/18).

Судом досліджено в судовому засіданні диск СD-R (т.V, а.с. 197, справа №591/138/18).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Відповідно до п. 14.14 ст. 14 Закону банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка.

Під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

Згідно з п. 14.16 ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання представника позивача на ту обставину, що відповідачка порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідачка втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Натомість обставини вибуття з володіння відповідачки платіжних карток встановлено судовим рішенням, яким засуджено особу за вчинення крадіжки банківських карток АТ КБ «Приватбанк», які належали відповідачці, та подальше зняття коштів за допомогою банкомату з використанням зазначених банківських карток , що мало місце 10 квітня 2019 року.

З наданих суду доказів також вбачається, що відповідачка виконала вимоги закону та повідомила банк про платіжні операції, яка нею не виконувалися.

Крім того, надані позивачем докази не є достатніми для висновку про те, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію 10 квітня 2019 року щодо зняття з її карткового рахунку грошових коштів у розмірі 14967 грн.

Тягар доведення зазначених обставин у цьому провадженні покладається на позивача, який саме й звернувся до суду, оскільки ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданого розрахунку вбачається, що сума нарахованого позивачем боргу відповідачці склала той розмір, що відповідає саме тій сумі, яка несанкціановано, без згоди відповідачки, була знята засудженим ОСОБА_3 , та саме на цю суму банком нараховано відсотки. Іншої заборгованості за власними зобов`язаннями, що не пов`язані з оспорюваною сумою, у відповідачки перед банком не існує.

Надані відповідачкою докази підтверджують факт звернення відповідачки до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї неправомірних дій щодо викрадення майна. Наведені обставини у сукупності з вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2023 року, який набрав законної сили, свідчать про те, що у відповідачки була дійсно відсутня воля на вчинення такого зняття грошових сум, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Повне судове рішення виготовлене 15 липня 2024 року.

Суддя А.П. Сидоренко