Справа №359/3992/24
Провадження №2/359/2058/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та моральної шкоди,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та посилалася на те, що 17 листопада 2023 року вона здійснила переказ грошових коштів в розмірі 14945 гривень 00 копійок на рахунок ОСОБА_2 . Вказані кошти мали бути сплачені іншій особі за виготовлення меблів, однак вони були помилково, без жодних правових підстав, перераховані на рахунок відповідача. Крім того, вчасне неповернення грошових коштів завдало моральних страждань позивачу, оскільки вона перебувала в знервованому стані, її здоров`я погіршилось. Тому ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 14945 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 7000 гривень 00 копійок.

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників справи до предявленого позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2024 року (а.с.23) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року (а.с.29) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що він визнає факт отримання 17 листопада 2023 року грошових коштів від позивача в розмірі 14945 гривень 00 копійок з призначенням платежу «Оплата за диван». Однак вказані кошти були спрямовані на виконання договору. Так, на наступний день відповідачу стало відомо про те, що ОСОБА_3 та його колега ФОП ОСОБА_4 уклали договір на виготовлення дивану, і кошти в розмірі 14945 гривень 00 копійок були перераховані ОСОБА_3 на виконання вказаного договору. 18 листопада 2023 року ОСОБА_2 перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_4 двома платежами грошові кошти в загальному розмірі 20000 гривень 00 копійок, при цьому зазначив призначення платежу «Повернення боргу». Серед вказаних коштів були грошові кошти в розмірі 14945 гривень 00 копійок, які раніше перерахувала йому ОСОБА_3 . Тому ОСОБА_2 немає жодної заборгованості перед позивачем і є неналежним відповідачем. Крім того, ОСОБА_3 не надала жодних доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди. Правнича допомога була надана позивачу ФОП ОСОБА_5 , відтак стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є також безпідставним. Тому ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

17 листопада 2023 року ОСОБА_3 здійснила переказ грошових коштів в розмірі 14945 гривень 00 копійок на рахунок ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 17 листопада 2023 року (а.с.11).

Спірні правовідносини регулюються главою 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятою «Зобов`язальне право» ЦК України.

4. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19) предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1, ч.4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

ОСОБА_2 і у поданому ним відзиві (а.с.44-49), і наданих суду поясненнях визнав факт отримання ним 17 листопада 2023 року грошових коштів від позивача в розмірі 14945 гривень 00 копійок. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягаю доказуванню.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 не надав жодного доказу на підтвердження того, що він набув означені грошові кошти на достатній правовій підставі, зокрема, на підставі договору. В матеріалах цивільної справи містяться проекти договору на виготовлення дивану згідно замовлення 171102 від 17 листопада 2023 року (а.с.50-51) та договору на виготовлення ліжка згідно замовлення 191002 від 19 жовтня 2023 року (а.с.52-53), які мали бути укладені між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 щодо виготовлення меблів, однак не містять підписів позивача; квитанції АТ «Універсал Банк» від 18 листопада 2023 року (а.с.54, 55) щодо перерахування ОСОБА_2 на рахунок « НОМЕР_1 » грошових коштів в загальному розмірі 20000 гривень 00 копійок (10000,00 х 2) з призначенням платежу «Повернення боргу»; роздруківка з месенджера щодо переписки ОСОБА_3 з невідомою особою (а.с.56-59). Однак вказані докази є неналежними, оскільки не підтверджують наявність договірних відносин саме між позивачем та ОСОБА_2 або наявність будь-яких інших правових підстав для отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 14945 гривень 00 копійок.

З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача на користь ОСОБА_3 належить стягнути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 14945 гривень 00 копійок.

Водночас немає жодних правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди. За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий звязок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. В даній справі між сторонами виникли кондикційні зобовязання, а не деліктні правовідносини. Тому у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_3 належить відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений на 68,10% (14945,00 : 21945,00 х 100%).

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 824 гривень 83 копійок (1211,20 : 100% х 68,10%).

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 сплатила ФОП ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 5000 гривень в якості оплати наданих юридичних послуг. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією (а.с.20). Однак підстави для відшкодування позивачу означених витрат на правничу допомогу відсутні, оскільки як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом. Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 14945 гривень 00 копійок.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 824 гривень 83 копійок.

Повний текст рішення суду складений 9 липня 2024 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта