Справа №297/2619/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Мартинишин О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та малолітньої дитини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

13 червня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду, дану справу було передано судді Берегівського районного суду Закарпатської області Фейіру О.О..

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10:00 год. 10 липня 2024 року.

10 липня 2024 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючому судді Фейіру О.О., мотивована тим, що останній не може брати участь у розгляді даної справи і підлягає відводу, так як не допускає його та його представника до участі в розгляді справи, оскільки в задоволенні клопотання його представника про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено, і таке порушує його права як відповідача у справі.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву від 09 липня 2024 року, згідно якої просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

13 червня 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та малолітньої дитини.

Автоматизованою системою документообігу суду вищевказану справу було передано судді Берегівського районного суду Закарпатської області Фейіру О.О., що стверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2024.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так, відповідач ОСОБА_2 згідно заяви від 09.07.2024 заявив відвід головуючому по справі судді Фейіру О.О., оскільки вважає, що останній не може брати участь у розгляді даної справи і підлягає відводу, так як не допускає його та його представника до участі в розгляді справи, оскільки в задоволенні клопотання його представника про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено, і таке порушує його права як відповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року було відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції по даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, - учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про те, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду та вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це відповідного клопотання сторони. Такий спосіб участі має винятковий характер та має бути зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь у справі сторони в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявленого відводу, суд наголошує, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Отже, саме по собі існування в особи сумніву в неупередженості чи об`єктивності судді є недостатнім для відводу судді, і обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву.

Фактично, заява відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Фейіра О.О. обґрунтована прийнятим судом процесуальним рішенням, зокрема про відмову в задоволенні клопотання про участь його представника в режимі відеоконференції, що не може бути підставою для відводу, про що прямо зазначено в ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Так, згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Водночас, жодних доказів про наявність інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності головуючого судді Фейіра О.О., суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає заявлений відвід безпідставним та необґрунтованим, так як жодних доказів, які свідчили б про упередженість або необ`єктивність головуючого судді Фейіра О.О. у справі, відповідачем не надано. Незгода із процесуальними рішеннями суду не є окремою підставою для заявлення відводу.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39 ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні заявленого відводу відповідачем ОСОБА_2 головуючому - судді Фейіру О.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та малолітньої дитини, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олександр ФЕЙІР