Справа № 183/151/24
№ 2/183/1530/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року м.Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Коваленко Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а но в и в :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «Росвен Інвест Україна»), звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.02.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №7388535 (кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 07.02.2023 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту №7388535, після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет, що знаходиться за адресою https://clickcredit.ua. 07.02.2023 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №7388535, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор JOrLIEc1qA, який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 07.02.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №7388535 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 11.07.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмежено відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №01.02-36/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №7388535 від 07.02.2023 становить: заборгованість по тілу кредиту: 8100 грн, заборгованість за відсотками 22275 грн, пеня - 0,00 грн, загальна заборгованість становить - 30375 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №7388535 від 07.02.2023 року у розмірі 30375 грн. Судові витрати покласти на відповідача та стягнути їх в повному обсязі на користь позивача.

Представником відповідача адвокатом Кучинською Вікторією Вікторівною подано відзив, у якому остання просила у задоволенні вимог позивача відмовити, тому як позивачем не доведений факт наявності в нього права вимоги до позивача за договором позики № 7388535 від 07.02.2023 та наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за вказаним договором. Посилалась на те, що позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документу, що підтверджує здійснення господарської операції, у тому числі надання кредитних коштів первісним кредитором відповідачу. Розрахунок наданий позивачем також є недопустимим доказом тому як не містить жодного підпису. Крім того, позивачем не доведений факт права вимоги за вказаним договором до відповідача, тому як у реєстрі боржників до договору факторингу в переліку боржників немає даних відповідача. Крім того позивач нарахував відсотки за договором поза строком, на який було його укладено. А тому у задоволені позову просить відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу.

Ухвалою від 15 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи за її відсутності. Просить у позові відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 07.02.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7388535 (кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредит в розмірі 8100 гривень надається строком на 20 днів до 27.02.2023 року (п.2). Пунктом 6 договору позики визначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника.

У додатку №1 до договору позики №7388535 від 07.02.2023 року встановлено період кредиту з 07.02.2023 року до 27.02.2023 року 20 днів, сума кредиту 8100 гривень, базова процентна ставка за перший день користування позикою 17,31% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою 2,50%, загальна вартість позики 9517 гривень.

11.07.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмежено відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №01.02-36/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 1.02-36/23 від 11.07.2023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №7388535 від 07.02.2023 на суму 30375 грн, з яких: 8100 грн сума заборгованості за тілом; 22275 грн сума нарахованих процентів.

На запит ТОВ «Росвен Інвест Україна» в.о. директора ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надано лист «Про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору № 7388535 від 07.02.2023, відповідно до якого 07.02.2023 ОСОБА_1 здійснила перехід до інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - веб-сайт) ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за посиланням мережі Інтернет. Надалі позичальник здійснив заповнення у відповідні поля сайту анкету з своїми особистими даними, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення (ПІБ, номер телефону, паспортні дані, адреса проживання, адреса електронної пошти, інформація про наявність роботи і доходів, сімейний стан тощо). Також позичальником було обрано персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет, який є захищеним розділом інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, до якого після створення має доступ лише клієнт. Надалі позичальником самостійно було внесено до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку він бажав отримати кредит. З метою впевненості, що клієнт є власником вказаної банківської платіжної карти, Товариство, здійснило верифікацію зазначеної карти. Після завершення процедури верифікації в автоматичному режимі відбулося розблокування вищезазначеної суми. Після вчинення вищенаведених дій позичальник здійснив натискання на відповідне посилання (кнопку отримати кредит) на сторінці сайту і направив «Заявку на отримання Кредиту» Товариству. У відповідь товариство направило позичальнику на вказану позичальником в ІКС товариства електронну адресу було надіслано повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт ввів на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором») у відповідне поле сайту товариства. Після підписання договору Товариством було перераховано кошти на платіжну карту НОМЕР_1 , вказану ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7388535 від 07.02.2023 затвердженим ТОВ «Росвен Інвест Україна» за період 07.02.2023 по 28.05.2023, за відповідачем наявна заборгованість в сумі 30375 грн, з яких: 8100 грн сума заборгованості за тілом; 22275 грн сума нарахованих процентів.

Ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит)позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Судом встановлено, що 07.02.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №7388535 (кредитний договір) шляхом підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором JOrLIEc1qA. Даний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором JOrLIEc1qA та засвідчено відповідачем, де останній вказав свої паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер особистого електронного платіжного засобу.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідач не спростовував факту підписання ним даного договору та не надано суду жодних належних і допустимих доказів в підтвердження відсутності заборгованості чи доказів в підтвердження того, що він не отримував кредитних коштів.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання відповідного повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

Відповідно до положень ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками не повідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Не повідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 по справі №278/1679/13-ц. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 26 березня 2020 року у справі № 61-1059св18.

Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує виконання ним зобов`язань за договором та сплату грошових коштів на користь первісного кредитора.

Аргументи відповідача щодо відсутності доказів виникнення між ним та первісним кредитором зобов`язальних правовідносин суд не бере до уваги, оскільки відповідач не надала доказів укладенню договору не нею. При цьому, позиція відповідача будується на концепції «негативного доказу».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі № 2-879/13 (провадження №61-10802cв18) сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видасться вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15, від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та інш.

Суд не бере до уваги також заперечення відповідача щодо не отримання кредитних коштів та ненадання позивачем документів первинного бухгалтерського обліку, оскільки ТОВ «Росвен Інвест Україна» надало суду докази перерахування на рахунок відповідача відповідних кредитних коштів. Натомість, відповідач не спростував доводів сторони позивача про належність рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, саме йому, при тому вкотре використав концепцію «негативного доказу».

Доводи відповідача щодо ненадання первинних документів суд вважає безпідставними. Наданий розрахунок та довідки містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору), вказані документи завірені печатками та підписом матеріально-відповідальної особи.

Заперечуючи проти укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, відповідач не надав витяг з особового рахунку про рух коштів за період з 07.02.2023 року по день пред`явлення позову до суду, тим самим не спростував доводи позовної заяви про отримання ним коштів.

Щодо доводу відповідача про те, що нараховані відсотки поза строком договору, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, цивільним законодавством закріплений принцип презумпції дійсності договорів, що означає, що всі правочини є дійсними допоки протилежне не буде визнано судом.

Договором позики № 7388535 від 07.02.2023 року можливість нараховувати проценти у визначеному в договорі розмірі поза межами строку кредитування, до дня фактичного повернення боргу без уклалання додаткової угоди - не передбачено. За неповернення передбачених договором сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.

Розрахунок заборгованості договором позики № 7388535 від 07.02.2023 року, який наданий ТОВ «Росвен інвест Україна», відповідно до якого сума боргу складає 30375 гривень, з яких 8100 гривень тіло кредиту та 22375 гривень нараховані відсотки, суд не бере до уваги оскільки цей розрахунок проведено за період 07.02.2023року до 28.05.2023 року, який не належить до періоду на який укладено договір позики.

Таким чином, сума заборгованості за договором позики № 7388535 від 07.02.2023 року відповідача перед позивачем складає 9517,5 гривень, з яких сума кредиту 8100 гривень - тіло кредиту, 1417,5 гривень - проценти за користування кредитом.

Аналізуючи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними частково, а тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за договором в розмірі 9517,5 грн.

В іншій частині вимог належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,1 грн. - пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором позики № 7388535 від 07.02.2023 у розмірі 9517(дев`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень 50 копійок, з яких: 8100 грн сума заборгованості за тілом; 1417,5 грн сума нарахованих процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 10 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», , місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, м. Київ, 03124.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 14 червня 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко