Провадження №: 2/336/2646/2024
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

розглянувши матеріали справи ЄУН 336/3708/24 (провадження № 2/336/2646/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Губорєв Кирило Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

встановив:

19 квітня 2024 року представник позивача адвокат Губорєв К.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «ФК «Аланд», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М., про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в якій просить стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 9608,57 грн., судові витрати у розмірі 5000,00 грн., що є витратами на правничу допомогу та судовий збір покласти на відповідача.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа була розподілена та передана судді Петренко Л.В.

Ухвалою судді від 24 квітня 2024 року постановлено позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Губорєв Кирило Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (вулиця Володимирська, 15, Київ, 01601).

Представник позивача не погодився з ухвалою суду та оскаржив її до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 21 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2024 року скасовано, справу направлено до суду перешої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду цивільну справу передано судді Петренко Л.В.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суддя вважає, що подана позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому згідно зі ст.185 ЦПК України, її належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) праві та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений вст.16 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з пунктами 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Позивач звернувся з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 9608,57 грн. та просив судові витрати у розмірі 5000,00 грн., що є витратами на правничу допомогу, судовий збір покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2023 року у справі 323/2849/21, яке набрало законної сили, було визнано виконавчий напис № 31937 вчинений 17.12.2019 року таким, що не підлягає виконанню, а тому підстава на які відповідач набув грошові кошти позивача у розмірі 9608,57 грн. відпала. Відповідно грошові кошти є такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають стягненню на користь позивача.

З тексту рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2023 року у справі 323/2849/21 слідує, що представник позивача ОСОБА_2 звертався до суду з позовом, в якому просив: 1) визнати виконавчий напис № 31937 вчинений 17.12.2019 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти 9553,80 грн.

Суд частково задовольнив позовні вимоги, визнав виконавчий напис № 31937 вчинений 17.12.2019 року таким, що не підлягає виконанню. В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Відмовляючи в стягненні з відповідача на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів суд вказав, що вказана вимога є передчасною.

В мотивувальній частині рішення суд звернув увагу на те, що позивач після набрання вказаним рішенням законної сили, може самостійно звернутися до відповідача з заявою про повернення безпідставно набутих коштів, і лише після відмови останнього в добровільному порядку сплатити кошти, у позивача виникне право на примусове стягнення з товариства на свою користь цих коштів, шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до постанови Верховного суду від 08 вересня 2021 р. у справі N 201/6498/20 (провадження N 61-88св21), особа 1 просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Водночас, оскільки після відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом він змушений був сплатити грошові кошти, то просив стягнути з відповідача на його користь вказані грошові кошти. Суди попередніх інстанцій відмовили в частині позовних вимог про повернення грошових коштів. Розглянувши справу у касаційному порядку, КЦС ВС дійшов до висновку, що факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Верховний Суд зазначив, що оскаржуваній частині судового рішення апеляційний суд не врахував висновків про застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України, викладених у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі N 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі N 910/16664/18, що стало підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині з прийняттям нового рішення про стягнення спірних грошових коштів.

Постанова Верховного суду від 08 вересня 2021 р. у справі N 201/6498/20 (провадження N 61-88св21) є чинною.

Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим.

Практика ВС щодо способів захисту базується на двох основних взаємопов`язаних принципах: 1) спосіб захисту має бути належним та ефективним; 2) має дотримуватися принцип процесуальної економії.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Постанови ВП ВС від 22.09.2020 у справі N 910/3009/18 (п. 63), від 19.01.2021 у справі N 916/1415/19 (п. 6.13), від 16.02.2021 у справі N 910/2861/18 (п. 98).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (пункт 145 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява N 22414/93) та пункт 75 рішення ЄСПЛ від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява N 38722/02)).

Додана до позовної заяви копія рішення суду не містить відмітки про набрання законної сили, а тому позивачу необхідно надати до суду рішення з відміткою про набрання ним законної сили.

Якщо позивач не оскаржував рішення суду і погодився з ним, то суд відмовляючи в поверненні безпідставно отриманих грошових коштів вказав, що вказана вимога є передчасною та звернув увагу на те, що позивач після набрання вказаним рішенням законної сили, може самостійно звернутися до відповідача з заявою про повернення безпідставно набутих коштів, і лише після відмови останнього в добровільному порядку сплатити кошти, у позивача виникне право на примусове стягнення з товариства на свою користь цих коштів, шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою.

В позовній заяві представником не викладені обставини того, що позивач звертався до відповідача з приводу повернення безпідставно набутих коштів та йому було відмовлено в цьому, не зазначені докази цього.

З огляду на рішення суду, яке як стверджує позивач набрало законної сили у позивача виникне право на звернення до суду з позовною заявою про повернення безпідставно набутих коштів, лише після відмови відповідача сплатити такі кошти.

Передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність відмови відповідача.

Якщо позивач звертався до відповідача із заявою про повернення безпідставно набутих коштів, то має бути відповідне письмове реагування на таку заяву.

Відсутність такого рішення свідчить про відсутність у позивача порушеного права, на що звертав увагу суд при ухвалення рішення від 01 травня 2023 року у справі 323/2849/21, а відтак і на відсутність предмету спору.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Аналогічна позиція вказана у постанові Верховного суду від 16.07.2020 по справі № 908/2828/19 (№ в ЄДРСР 90565972); від 18.06.2020 по справі № 909/965/16 (№ в ЄДРСР 89910851); від 07.05.2020 по справі № 922/3059/16 (№ в ЄДРСР 89318804); від 09.04.2020 по справі № 10/Б-743 (№ в ЄДРСР 88868235) відповідно до якої «Системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача) (висновок викладений в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі № 5011-15/10488-2012)».

Також у постанові ВС від 16.12.2020 по справі № 332/3299/13-ц (№ в ЄДРСР 93794835) вказано, що: «Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача)».У постанові ВС від 12.01.2021 по справі № 753/9240/18 (№ в ЄДРСР 94151239) суд зазначив, що: «При цьому процесуальним обов`язком позивача є подання доказів разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України), а в силу положень частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача). Однак, наявності таких об`єктивних обставин позивачем не наведено, а судом не встановлено».

Згідно висновку ВС від 20.10.2020 по справі № 756/671/19 (№ в ЄДРСР 92335060), «Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, позивачу слід зазначити докази, що підтверджують наведені в заяві обставини, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні, на яке посилається позивач та стверджує, що воно набрало законної сили.

В рішенні від 01 травня 2023 року у справі 323/2849/21 суд вказав умову за якої позивач може звернутися до суду за захистом своїх прав, а саме лише після відмови відповідача в добровільному порядку сплатити кошти.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Сторони та інші учасники судового розгляду повинні подати докази у справі безпосередньо до суду разом із поданням відповідних заяв по суті. Порядок та строки подання доказів та копій доказів визначено статтею 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач не зазначив об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасно надати суду докази, які б підтверджували обставини, викладені в позовній заяві.

Вказані судом недоліки перешкоджають прийняттю позовної заяви до судового розгляду, у зв`язку з чим її слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно з вимогами ч 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Губорєв Кирило Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу та представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: