Справа № 619/2438/19
Провадження № 2/643/3558/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -

у с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі представника за довіреністю Н.В. Табарчі звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої енергії у розмірі 40 369,25 гривень, а також просить стягнути з відповідача на свою користь понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1921,00 гривень.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року цивільну справу №619/2438/19 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2024 року справа №619/2438/19 надійшла до провадження судді Московського районного суду м. Харкова Семенової Я.Ю. Справу передано судді Семеновій Я.Ю. 03 липня 2024 року.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 04 липня 2024 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з довідкою про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Ухвала» від 04.07.2024 по справі №643/2438/19 (суддя Семенова Я.Ю.) було надіслано одержувачу КП «Харківські теплові мережі» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 06.04.2024 о 1:24:511. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника КП «Харківські теплові мережі» від представника позивача не надходило.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача 15 липня 2024 року у приміщенні суду ознайомилася з матеріалами справи, будь-яких заяв та клопотань від відповідача та його представника не надходило.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, доходить висновку про таке.

Положеннями ст. 55 Конституції України гарантовано право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України).

За правилами ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, як це закріплено вимогами ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як дійшов висновку Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3 Постанови №3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі зобов`язані перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Тобто, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Оскільки у даній справі питання про відкриття провадження у справі було вирішено попереднім складом суду, Московський районний суд м. Харкова, який прийняв до свого провадження дану справу, вирішує, чи підлягає справа розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, судом установлено, що даний позов не підлягає розгляду у суді в порядку цивільного судочинства, а вимоги позивача КП «Харківські теплові мережі» мають розглядатися в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України, з огляду на таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 20 ЦПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За правилами ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Аналогічного висновку дійшла Верховна Палата Верховного Суду в постанові, прийнятій 25 червня 2019 року по справі № 904/1083/18.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення в порядку цивільного судочинства, у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією загальних судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Як убачається зі змісту пред`явленого позову, спір між сторонами виник з приводу невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язання зі сплати вартості теплової енергії за період з 01.10.2016 по 01.04.2019, яка постачалася КП «Харківські теплові мережі» до нежитлових приміщень 1-го поверху №2-1, 2-4, антресолі №2-5, 2-8, загальною площею 97,1 кв.м. в літ А-2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_1 та в яких розташовано Агентство нерухомості «Альянс».

Згідно з актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту №178/1899 від 24.10.2016, №178/2496 від 26.10.2017, №178/3099 від 26.10.2018, вони складалися в порядку здійснення контролю за режимом споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , де розташовано Агентство нерухомості «Альянс», акти складалися представником КП «Харківські теплові мережі» Основ`янськогї філії, ведучим інженером служби «Теплозбут» за присутності представника Агентства нерухомості «Альянс» ОСОБА_1 .

Згідно з рахунками-фактурою за особовим рахунком № НОМЕР_1 9125, які містяться при матеріалах справи та які складалися КП «Харківські теплові мережі» за період з листопада 2016 року по травень 2019 року, КП «Харківські теплові мережі» надавало послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , за якою розташовано Агентство нерухомості з особовим рахунком № НОМЕР_2 , платник - ОСОБА_1 .

Відтак, з наведеного вбачається, що між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_2 існують правовідносини, які притаманні господарській діяльності. Також з матеріалів справи убачається, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться Агентство нерухомості «Альянс», а адресою проживання відповідача ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_2 .

Поряд з цим, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , зареєстрований як Фізична особа-підприємець з 05 грудня 2012 року, номер запису про проведення державної реєстрації:0001639, та здійснює господарську діяльність, у тому числі, за КВЕД 68.31 Агентство нерухомості, реєстраційний номер 11-2947, клас професійного ризику 2.

Таким чином, ураховуючи державну реєстрацію ОСОБА_1 з 05 листопада 2012 року як Фізичної особи підприємця з правом здійснення господарської діяльності за КВЕД 68.31 Агентство нерухомості, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься відповідний запис, беручи до уваги рахунки-фактуру, сформовані КП «Харківські теплові мережі» за період з листопада 2016 року по травень 2019 року споживачу платнику послуг ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , за якою знаходиться Агентство нерухомості, особовий рахунок НОМЕР_2 , коли ОСОБА_1 вже мав статус ФО-П з КВЕД 68.31 - Агентство нерухомості, між сторонами КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 існують правовідносини, які притаманні господарській діяльності.А, враховуючи, що дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін, у даній справі виник спір у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, не дивлячись на те, що стороною договору (орендар) зазначено фізичну особу.

Тобто, зі змісту пред`явленої позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Отже, суд вважає, що з відносин між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 убачається, що теплова енергія Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» постачається ОСОБА_1 за адресою Агентства нерухомості «Альянс», розташованого по пров. Костюрінському, 3 в м. Харкові, для здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності, правовідносини за якою регулюються правилами ст. 283-286 ГК України, а позивач, звертаючись до суду загальної юрисдикції, помилково визначив належність спору суду загальної юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з цивільних правовідносин.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про закриття провадження у справі, позаяк, як це унормовано положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, дійшовши висновку про закриття провадження у справі з наведених вище підстав, роз`яснює КП «Харківські теплові мережі» право на звернення з позовом до господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним позовом України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовом до господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя: Я.Ю. Семенова