Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1439/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 279/1439/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом та просила змінити розмір стягнутих аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду.

В обгрунування позовних вимог вказала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. Від шлюбу із ОСОБА_2 мають двох дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом, виданим 20.03.2018 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, з ОСОБА_2 на її користь стягувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття.

Позивач вказала, що на теперішній час старший син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття, у зв`язку з чим з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є менше встановленої законом норми на одну дитину. Зазначила, що такий розмір аліментів є недостатнім для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того вказала, що наразі вона не працює, проте несе певні витрати на своє утримання і на утримання житла, а тому їй не вистачає коштів для належного утримання дитини. Виходячи із наведеного, посилаючись на положення статті 192 СК України, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2024 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 20.03.2018 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області (справа №279/872/18), з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, не ознайомився із позовними вимогами позивачки, додатками до позовної заяви, а тому був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, надати суду свої заперечення та відповідно і докази. Зазначає, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну її матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров`я або про зміну інших обставин, які б стали підставою для збільшення розміру аліментів. Зокрема, не надано доказів про відсутність роботи у позивачки. Вказує, що позивачка працює та отримує дохід. Крім того, позивачкою не подано жодних доказів, які б свідчили про його (відповідача) матеріальне становище та спроможність сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Наголошує, що не має можливості сплачувати аліменти на неповнолітню дитину в розмірі частини всіх видів доходу з огляду на те, що старший повнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в даний час продовжує навчання, у зв`язку із чим звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів на свою користь в розмірі частки всіх доходів відповідача на підставі статті 199 СК України. Зазначена справа (№279/1290/24) перебуває в провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області. Наголошує, що враховуючи оскаржене рішення суду, загальний розмір аліментів становитиме 50% від його заробітку і сума його заробітної плати після всіх відрахувань становитиме 6 000 грн. При цьому скаржник вказує, що він хворіє, та потребує постійного лікування, що підтверджується відповідними висновками спеціаліста від 08.02.2024 КП «Лікарня 1» м. Житомир, які додає до апеляційної скарги. Окрім цього, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що, на його думку, також повинно враховуватися при розгляді справи. Також вказує, після припинення шлюбних відносин із позивачкою, проживає разом із своїми непрацездатними батьками, які потребують його фінансової допомоги та догляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, потреби та матеріального становища неповнолітньої дитини, платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення, враховуючи визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на час судового розгляду, аналізуючи норми закону з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними

чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня

2022 року у справі № 727/1599/22.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку із досягненням старшим сином повноліття, відповідач почав сплачувати лише аліменти на утримання молодшого сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є недостатнім для утримання однієї дитини для забезпечення їй належного рівня розвитку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторонами не заперечується, що діти проживають разом із матір`ю.

Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2018 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.02.2018 року та до повноліття дітей (а.с. 2).

Із вказаного судового наказу вбачається, що ОСОБА_2 працює в ПрАТ «Коростенський завод залізобетонних шпал».

Старший син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13.11.2023 досяг повноліття.

Із копії довідки Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.02.2024 № 23.9-25/17718 вбачається, що на дату видачі довідки утримання із заробітної плати ОСОБА_2 проводиться в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 3).

Виходячи із аналізу змісту позовної заяви вбачається, що фактично підставами для збільшення розміру аліментів є покращення матеріального становища платника аліментів у зв`язку із припиненням сплати відповідачем аліментів на утримання старшого сина ОСОБА_6 , який досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , в той час як матеріальне становище позивачки погіршилося, оскільки вона не працює, а наявних в неї коштів не вистачає для належного матеріального забезпечення неповнолітнього сина.

Вказане свідчить про наявність підстав для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України.

Водночас, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, отримує стабільний дохід в розмірі 12 000 грн, що вбачається із апеляційної скарги, доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині у заявленому позивачкою розмірі суду не надав, як і того, що він має інших утриманців або інші майнові зобов`язання.

Серед іншого, колегія суддів зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дітей не може бути покладений виключно на матір.

Виходячи із наведеного, місцевий суд, дослідивши зібрані у справі докази на основі внутрішніх переконань з точки зору їх достовірності, повноти, неупередженості, достатності дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Обгрутовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказав, що не отримував копію ухвали суду першої інстанції та копію позовної заяви із додатками за адресою його проживання АДРЕСА_1 .

Доводи є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина 8 статті 128 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що при вирішенні питання про відкриття провадження, судом здійснено запит та отримано витяг із Єдиного демографічного реєстру, із якого вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.03.2024 відкрито провадження у справі № 279/1439/24 (а.с. 9).

Згідно супровідного листа Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.03.2024, ОСОБА_2 направлено копію вказаної ухвали та згідно вимог ЦПК України - копію позовної заяви із додатками за адресою реєстрації (а.с. 10).

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, із якого вбачається, що працівником об`єкта поштового зв`язку зазначене судове відправлення вручено ОСОБА_2 18.03.2024.

Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповідомлення судом та необізнаність щодо змісту ухвали суду про відкриття провадження і позовної заяви, спростовуються матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що після досягнення старшим сином повноліття, останній звернувся із позовом про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання до 23 років в розмірі частки його заробітку щомісячно не заслуговують на увагу при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів у цій справі, з огляду на таке.

Так, із Єдиного державного реєстру судових рішень, вхід до якого здійснено під повним доступом судді, вбачається, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.06.2024 у цивільній справі №279/1290/24 позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання задоволено частково. Судом ухвалено щомісячно стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини заробітку (доходу) на період навчання у Приватній установі "Університет"Київська школа економіки", починаючи з 23.02.2024 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

При цьому, вирішуючи спір у зазначеній справі, судом враховано, що з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2024 року (оскаржуване рішення у цій справі).

Таким чином, при ухваленні рішення про стягнення аліментів на повнолітнього сина, судом врахований обов`язок ОСОБА_2 зі сплати аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_7 в розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що свідчить про врахування майнового стану та інтересу ОСОБА_2 з огляду на його дохід.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника, що сумарний розмір аліментів становитиме 50% його доходу і на прожиття йому залишиться всього 6 000 грн, що є недостатнім.

Так, розмір аліментів сумарно на двох дітей складає 3/8 частки його доходу (1/4 + 1/8), що становить у відсотковому співвідношенні 37, 5%. Таким чином, залишок доходу після сплати усіх податків та обов`язкових платежів і аліментів становитиме орієнтовно 7 500 грн (12 000 грн (чистий дохід, як зазначив сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі) 4 500 грн (аліменти), що більше ніж вдвічі перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він хворіє та потребує постійного лікування, у зв`язку із чим не може платити аліменти на неповнолітнього сина у визначеному позивачкою розмірі, не заслуговують на увагу.

Із копій консультативних висновків спеціалістів Коростенської центральної міської лікарні від 16.10.2023, КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради від 08.02.2024 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено діагноз хронічний вірусний гепатит С та зазначено рекомендації дієтичне харчування та прийом таблеток «Карсил» строком 1 місяць, та ще одного препарату строком на 12 тижнів (а.с. 37-38).

Отже, вказане захворювання є хронічним, лікування періодичним, що не свідчить про постійно потребу у значних витратах на лікування. Додані до позову копії квитанцій не свідчать про те, що вказані витрати понесені на лікування ОСОБА_2 та за приписами лікарів, що в свою чергу також не характеризує його скрутний матеріальний стан.

Крім того, ОСОБА_2 не заявлено позов про зменшення розміру аліментів після вирішення заяви про стягнення із нього аліментів на утримання двох дітей з цих підстав, що не свідчить про його неспроможність сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі на одну дитину, який до того ж є меншим, ніж той, який відповідач сплачував на двох дітей.

Доводи ОСОБА_2 про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, нічим не підтверджені та не свідчать про погіршення матеріального стану відповідача.

Колегія суддів вказує, що батьки відповідача є пенсіонерами та отримують пенсію, що також свідчить про їх матеріальну забезпеченість. Той факт, що вони хворіють та потребують стороннього догляду, не свідчить про те, що на даний час вони потребують матеріальної допомоги саме ОСОБА_2 і на нього вказаний обов`язок покладено в установленому законом порядку (наприклад, судовим рішенням).

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що додані ОСОБА_2 до апеляційної скарги докази на підтвердження доводів апеляційної скарги не були предметом розгляду суду першої інстанції, проте колегія суддів вважає за доцільне надати їм оцінку на виконання вимог ст. 367 ЦПК України з метою уникнення ініціювання нових позовів.

При цьому, колегія суддів роз`яснює, що у разі виникнення інших обставин зміни матеріального чи сімейного стану, ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним позовом в порядку ст. 192 СК України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонами надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: