Справа № 464/6320/23
пр.№ 2/464/227/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Тімченко О.В., секретар судового засідання Андрушків В.О., розглянувши цивільну справу № 464/6320/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття арешту з квартири, з участю позивача та її представника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

Позивач звернулась до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою до ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства, в якій просить зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 4394877 від 24 січня 2007 року) з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 15 листопада 2023 року прийняв заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд ухвалою суду від 21 лютого 2024 року задоволив клопотання представника позивача, що діє від імені та в інтересах останнього, та замінив первісного відповідача ОСОБА_6 на належного - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20 червня 2024 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , приймаючи до уваги характер спору щодо об`єкта нерухомого майна, який у порядку спадкування є власністю не тільки позивача, а й ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , як дітей спадкодавця, що не спростовано.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просять такий задоволити.

З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства відповідач рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено повістку про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, отриманим з Єдиного державного демографічного реєстру у порядку ст.187 ЦПК України.

У силу приписів ст.3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою, зокрема, ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач у порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, якому вручена судова повістка.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 01 грудня 2023 року у справі № 591/4832/22, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 з покликанням на практику Європейського суду з прав людини у справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) висловлено правову позицію про те, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України).

За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, будучи належно повідомленим про розгляд справи без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позовну заяву та не заявив жодних клопотань. З огляду на викладене суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечила сторона позивача.

Треті особі, які не заявляють самостійних вимог, будучи у порядку ст.128 ЦПК України повідомлені про розгляд справи своїми правами не скористалися та пояснень но справі не надали, клопотань не заявлено. За таких обставин у силу приписів ст.223 ЦПК України неявка таких учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вирішуючи цивільно-правовий спір між сторонами, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Основними засадами (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем заявлено вимоги про зняти арешту за реєстраційним номером обтяження 4394877 від 24 січня 2007 року з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

За матеріалами спадкової справи № 611/09, заведеної 18.12.09. Шостою Львівською нотаріальною конторою, спадкодавця ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . і теж була співвласником спірної квартири:

-позивач ОСОБА_1 18 грудня 2009 року від свого імені та від імені своїх підопічних неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом;

- ОСОБА_8 23 липня 2009 року подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини по смерті своєї доньки ОСОБА_7 .

У силу приписів ст.ст.4, 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

За відомостями Єдиного реєстру судових рішень рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 березня 2015 року (справа № 2-1316/346/11), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2015 року (справа № 450/346/11), позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 . Водночас згадуваним рішенням установлено, що спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_7 , окрім позивача, є: ОСОБА_3 , дочка спадкодавця; ОСОБА_4 син спадкодавця; ОСОБА_9 чоловік спадкодавця.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19.05.16., яке набрало законної сили 10.06.16., відмовлено ОСОБА_9 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Наявність арешту на нерухомість підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 червня 2022 року за № 303089300 з актуальними відомостями від 14 грудня 2023 року за № 358447413.

Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містить наступне: зареєстровано 24.01.2007 12:12:13 за № 4394877 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження постанова 919/5 08.04.2002 ВДВС Галицького рай.упр.юст., вх.1397; об`єкт обтяження квартира АДРЕСА_2 .

На запит позивача Львівським державним нотаріальним архівом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (лист від 30 червня 2022 року) надано постанову державного виконавця Трухим І.Є. Державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції від 08 квітня 2002 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_7 , а саме квартири АДРЕСА_2 , власницею якої вона являється. Постанову винесено з примусового виконання виконавчого листа, виданого 03 травня 2001 року Галицьким м/судом про стягнення з ОСОБА_7 181,75 грн на користь ОСОБА_10 , 1160 грн виконавчого збору.

Листом Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 22 серпня 2022 року повідомлено, що матеріали виконавчого провадження щодо постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 квітня 2002 року, на підставі якої було внесено запис про арешт майна боржника, були знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

За відкритими та доступними відомостями з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_7 не внесено до такого реєстру.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 серпня 2021 року № 285/2558/19, відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Характер спору свідчить, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі.

За приписами ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - ч.5 ст.1268 ЦК України.

У ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом (ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Наявність обтяження протягом значного періоду часу - більше 17 років на нерухоме майно за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача без будь-яких правових підстав унеможливлює реалізацію у повній мірі своїх прав як співвласника нерухомого майна, неможливості позивача захистити своє право у позасудовому порядку, суд уважає необхідним задоволити вимоги позивача, які ним переконливо доведені та підтверджені достатніми доказами. Зняття арешту є ефективним способом захисту порушеного цивільного права. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно є невиправданим втручанням у право на мирне володіння своїм майном. Саме такої позиції притримується Верховний Суд у постановах від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц.

За відсутності відзиву суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України), адже відповідачем жодних пояснень чи доказів, які б досліджувалися судом, не надано.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відноситься до засад (принципів) цивільного судочинства (ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на наведене у порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити позов.

Зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 4394877) з квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили в порядкуст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код за ЄДРПОУ 35009295, м.Львів, пр.ч.Калини,109;

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2024 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО