Справа № 727/1649/24
Провадження № 2/727/643/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Рудій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Загарія Олександр Дмитрович до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що між сторонами 18 лютого 2011 року було зареєстровано шлюбу, який було розірвано 10 квітня 2015 року.

Від вказаного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертає увагу суду, що з часу розірвання шлюбу донька залишилась проживати з нею, а відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо участі у вихованні та утриманні дитини.

Останній раз ОСОБА_2 бачився з донькою один день влітку 2017 року, після чого жодної зустрічі з нею чи навіть телефонної розмови не було.

Судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.04.2015р. з ОСОБА_2 також стягнуто на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2015р. і до її повноліття.

Однак, аліменти батьком не сплачуються, внаслідок чого станом ще на 02.10.2023р. виникла заборгованість в розмірі 108 108 грн. 50 коп. (виконавче провадження № НОМЕР_2).

За умисне ухилення від сплати аліментів проти ОСОБА_2 22.02.2022р. порушено кримінальне провадження за ст. 164 ч. 1 КК України та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222.

Окремо зазначаю, що ОСОБА_2 вже притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.04.2017р. у справі № 727/919/17 його визнано винним за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України «Крадіжка» і призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, однак на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він на протязі 2 (двох) річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.01.2023р. ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На основі викладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у судовому засіданні не з`явилася, її представник адвокат Загарія О.Д., надав до суду заяву в якій просить судовий розгляд провести у їх відсутність позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Не заперечують щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився про місце час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, у судове засіданні не з`явився, будучи повідомленим належним чином.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у відповідача та позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 квітня 2015 року шлюбу між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 800 грн щомісячно починаючи з 24 лютого 2015 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 13 лютого 2024 року за №72/3, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, однак у зв`язку з неявкою відповідач до органу опіки та піклування, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради не може визначити позицію з окресленням питання (доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав) ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 ..

Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері і батька дитини, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд, вирішуючи цей спір, на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Аналізуючи зміст висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради № № 234/9 від 13.02.2024 року судом встановлено, що такий є обґрунтований, повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини, містить відомості щодо наявності виключних обставин, які підтверджені відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком своїх обов`язків і є законними підставами для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересу дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). […]

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі № 459/3411/18, провадження № 61-10531св21, Верховний Суд дійшов висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відносно цих вимог закону суд вважає, що посилання позивача на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні доньки знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, з яких вбачається, що відповідач по справі дійсно нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться життям доньки, її станом здоров`я та навчанням.

Проаналізувавши зазначені обставини справи, суд вважає, що в матеріалах справи наявні об`єктивні та переконливі докази винної поведінки відповідача ОСОБА_2 та його свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .

За таких обставин та зазначених вище положень законодавства, з урахуванням встановленого факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про наявність підстав, за яких відповідача слід позбавити батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 121, 150, 164 СК України, ст.12, 13, 76, 81, 89, 137, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 280, 282 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Загарія Олександр Дмитрович до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) суму сплаченогосудового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя П.С. Гавалешко