Ухвала

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 755/9343/23

провадження № 61-9081 ск 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ситнік О. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати наказ Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» №583 к від 24 березня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; 2) поновити ОСОБА_1 з 24 березня 2023 року на посаді завідувача тренувально-оздоровчого комплексу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона»; 3) стягнути з Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 181 474,80 грн та середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 122 146,50 грн, з яких підлягають відрахуванню податки та інші обов`язкові платежі.

2. Дніпровський районний суд міста Києва рішенням від 16 жовтня 2023 року позов задовольнив. Наказ Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» №583-к від 24 березня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » визнав незаконним та скасував. Поновив ОСОБА_1 з 24 березня 2023 року на посаді завідувача тренувально-оздоровчого комплексу господарського відділу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона». Стягнув з Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати середнього заробітку у розмірі 181 474,80 грн, з урахуванням необхідності сплати обов`язкових податків та зборів, середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 254 762,70 грн. Стягнув з Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» на користь держави судовий збір в розмірі 6 509,58 грн.

3. Київський апеляційний суд постановою від 16 травня 2024 року апеляційну скаргу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» задовольнив. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року скасував, ухвалив по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

4. У червні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року.

5. Оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження скаржник у касаційній скарзі порушує питання про поновлення такого строку.

6. Підставами для поновлення строку на касаційне оскарження скаржник зазначає, те, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року було складено 23 травня 2024 року, який він отримав через свого представника 27 травня 2024 року.

7. Касаційна скарга подана скаржником до Верховного Суду через «приймальню громадян» 24 червня 2024 року.

8. За приписами статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

9. Беручи до уваги те, що скаржником повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року було отримано лише 27 травня 2024 року, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд на підставі статті 390 ЦПК України поновлює його.

10. Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

11. Частиною першою статті 394 ЦПК України встановлено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

12. Також частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

13. Оскільки ціна позову в цій справі становить 303 621,30 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн), касаційна скарга містить посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

14. Обґрунтовуючи посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українискаржник зазначає, що оскільки питання розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників постає як ніколи гостро зараз, під час повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України, коли значна кількість працівників вимушена покинути свої робочі місця та стати на захист держави у складі ЗСУ або інших військових формувань, а роботодавці в цей час приймають рішення про розірвання трудового договору на підставі пункту 1 статті 40 КЗпПУКраїни саме з такими працівниками. Разом з тим, відсутня законодавчо визначена процедура застосування переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, встановленого зокрема Законом України від 20 грудня 1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому існує нагальна проблема узагальнення судової практики з приводу вирішення даної категорії трудових спорів.

15. На думку Верховного Суду, аргументи касаційної скарги свідчать про наявність підстав передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а тому, не дивлячись на те, що ця справа з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судове рішення в цій справі підлягає касаційному оскарженню. Разом з тим підстави, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявник належним чином не обґрунтував.

16. Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

17. Доводи касаційної скарги містять підставу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

18. Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статей 390 і 392 ЦПК України.

19. З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Поновити строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року.

3. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

4. Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 755/9343/23.

5. Надіслати цю ухвалу скаржнику та учасникам справи, яким додатково надіслати копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

6. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ Є. В. Петров

/підпис/ О. М. Ситнік