ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/5934/23

Головуючий у першій інстанції Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/860/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року (місце ухвалення - смт. Козелець, дата складання повного рішення 16.04.2023) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що:

22.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 191237711 за допомогою електронного підпису позичальника з використанням Логіну та Паролю Особистого кабінету. За умовами кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти. Позивач зазначає, що у 2018 році між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», а у 2022 році між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договори факторингу та відповідно до реєстрів боржників до договорів факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 191237711 в розмірі 14 987, 81 грн, з яких: 7 490, 25 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 497, 56 грн сума заборгованості за відсотками.

02.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00999-04/2021, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Позикодавець свій обов`язок виконав надавши відповідачу кредитні кошти, проте останній в порушення умов кредитного договору грошові кошти не повернув. У 2021 році між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу, до прав останнього перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі серед яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 11 379, 90 грн, з яких: 3 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 379, 90 грн сума заборгованості за відсотками.

18.02.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1443164, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням такого договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику. У 2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, вказаним у реєстрі, серед яких мається ОСОБА_1 з непогашеною заборгованістю за договором позики № 1443164 в розмірі 13 393, 60 грн, з яких: 4 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 393, 60 грн сума заборгованості за відсотками.

17.04.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /668852 в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника. Кредитодавець свої зобов`язання виконав надавши позичальнику кредитні кошти, проте свої зобов`язання щодо повернення кредиту відповідач не виконав. У 2022 році між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу, згідно якого останній прийняв належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників серед яких значиться відповідач ОСОБА_1 з непогашеною заборгованістю за кредитним договором № /668852 в розмірі 14 500, 00 грн, з яких: 4 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500, 00 грн сума заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що термін повернення грошових коштів за договорами наступив, але відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування кредитами не сплачує, а з моменту отримання права вимог до відповідача за кредитними договорами, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій.

У позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості:

за Кредитним договором № 191237711 в розмірі 14 987, 81 грн, з яких: 7 490, 25 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 497, 56 грн сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором № 00999-04/2021 в сумі 11 379, 90 грн, з яких: 3 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 379, 90 грн сума заборгованості за відсотками;

за Договором позики № 1443164 в розмірі 13 393, 60 грн, з яких: 4 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 393, 60 грн сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором № /668852 в розмірі 14 500, 00 грн, з яких: 4 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500, 00 грн сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.04.2024 позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за договорами у загальному розмірі: 54 261, 31 грн , з яких:

- за Кредитним договором № 191237711 від 22.01.2021 в розмірі 14 987, 81 грн, з яких: 7 490, 25 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7497, 56 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 00999-04/2021 від 22.04.2021 в розмірі 11 379, 90 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8379, 90 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за Договором позики № 1443164 від 18.02.2021 в розмірі 13 393, 60 грн, яких: 4000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 393, 60 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № /668852 від 17.04.2021 в розмірі 14 500, 00 грн, з яких: 4 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500, 00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684, 00 грн.

За висновком суду позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами договорів, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, у останнього утворилась заборгованість, яку просить стягнути позивач.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Новик М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.04.2024, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування незаконності та необґрунтованості судового рішення апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи.

Зазначає, що судом не було взято до уваги викладені в письмових пояснення представника відповідача доводи та заперечення проти задоволення позову.

У скарзі заявник посилається, що звертаючись із позовними вимогами за кредитним договором № 19123711 про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивачем не було доведено правомірності набуття ним права вимоги за вказаним кредитним договором. Зазначає, що у позовній заяві позивач посилається на те, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу 28/1118-01, проте, в наявному у відповідача примірнику позовної заяви та додатків до неї відсутній примірник такого договору, на що сторона відповідача звертала увагу місцевого суду в письмових поясненнях.

Крім того, на час укладення договору факторингу № 28/1118-01 (28.11.2018) кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (укладеного 22.01.2021) ще не існувало, таким чином, у ТОВ «Таліон Плюс» не виникло право вимоги до відповідача.

20.10.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 20102022, та згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до вказаного договору вбачається, що заборгованість відповідача становить згідно кредитного договору 14 987,81 гривень. Разом з тим, апелянт посилається, що наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви витяг з реєстрів боржників до договору факторингу, не є належними та допустимими доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг, на що сторона відповідача звертала увагу в суді першої інстанції, крім того позивачем не надано реєстрів боржників до вищезазначених договорів факторингу, підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за договорами укладеними вказаними товариствами та відповідачем, не надано доказів щодо набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором № 19123711 від 22.01.2021 перед ТОВ «Таліон Плюс» у зв`язку з укладенням договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 000999-04/2021 та набуття права вимоги за ним апелянт у скарзі зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача кредиту у вказаному в договорі № 000999-04/2021 від 02.04.2021.

За доводами скарги, відповідно до вказаного договору, додатку №1 до нього, додатковій угоді № 2, долучених позивачем на підтвердження своїх вимог, сума кредиту зазначена 3 000 грн, нараховані проценти 464, 10 грн до сплати разом 3 464,10 грн, згідно додаткової угоди № 2 сума 3 000 грн залишається незмінною, однак сума відсотків вказана 1 980, 00 грн, що разом складає 4 980, 00 грн, разом з тим, відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 від 30.11.2021 сума заборгованості за основною сумою боргу 3 000 грн, сума заборгованості за відсотками 8 379, 90 грн, сума заборгованості разом 11 379, 90 грн. Таким чином, наданий розрахунок заборгованості за даним кредитом не надає деталізованого розрахунку звідки взагалі взялася сума 11 379, 90 грн, що включає відсотки в розмірі 8 379,90 грн та в матеріалах справи відсутні розрахунки заборгованості, здійснені первісним кредитором, докази здійснення таких розрахунків матеріали справи не містять, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредитних коштів, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Апелянт посилається, що доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, а факт укладення між відповідачем договору фінансового кредиту не є достатньою підставою для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, крім того позивачем не надано доказів проведення розрахунку після укладення договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» суму фінансування за відступлене право вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників, відповідно до розділу 3 договору факторингу (Порядок розрахунків) та наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви витяг з реєстрів боржників до договору факторингу, не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг, на що суд першої інстанції під час розгляду справи уваги не звернув.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 1443164 та правомірності набуття права вимоги за ним апелянт у скарзі зазначає, що жодних договорів з TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідач не укладав, при цьому, копія договору позики, яка була додана до позову, не містить його підпису; грошові кошти в сумі 4 000,00 грн, первинні документи бухгалтерського обліку у підтвердження факту надання позики відповідачу позивач не надав, а долучений до матеріалів справи Витяг із реєстру № 5 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 не може бути взятий до уваги, як належний доказ, оскільки зазначений документ не містять обов`язкових реквізитів, зокрема не підписаний клієнтом та фактором, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Зазначає, що Договір факторингу №14/06/21 між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладений 14.06.2021, спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів, проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту переходу прав вимоги від клієнта до фактора за вказаними договорами факторингу, зокрема, відповідні платіжні доручення в матеріалах справи відсутні, тому відсутність в матеріалах справи первинних документів позбавляло суд та відповідача можливості перевірити факт відступлення прав вимоги за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № /668852 та правомірності набуття права вимоги за ним, апелянт у скарзі посилається, що 16.02.2022 між TOB «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16022022, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги, проте документи на підтвердження здійснення оплати не надані.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 16.02.2022 до Договору Факторингу № 16022022 від 16.02.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №/668852 без зазначення дати його укладення до відповідача - ОСОБА_1 в сумі 14 500, 00 грн з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 500, 00 грн, проте апелянт зазначає, що вказаний витяг не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги, оскільки містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг, без підписів керівників вказаних юридичних осіб.

За доводами апеляційної скарги доказів у підтвердження укладення договору в електронному вигляді позивачем не надано, надана паперова копія Кредитного договору № /668852 від 17.04.2021 не відповідає вимогам ст. ст. 79, 80 ЦПК України, щодо достовірності та достатності доказів, а тому не підтверджує факт, що відповідач підписав цей договір. Позивачем у підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу жодного доказу не надано, а світлокопія Інформаційної довідки вих. №3511/10 від 26.10.2023 не містять номера рахунку платника, номер та назву банка отримувача, підпис відповідального виконавця та відбиток штампу банку, а тому не могла бути взята до уваги судом, оскільки не містить відомостей про виконання зобов`язань кредитора саме за кредитним договором № /668852 шляхом зарахування на картковий рахунок безготівкових коштів на належну саме відповідачу ОСОБА_1 , а не іншій особі на її картку/картковий рахунок. Таким чином, належних та достовірних доказів перерахування грошових коштів на користь відповідача позивачем суду надано не було.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Макарова Л.В. просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Новика М.С залишити без задоволення, рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.04.2024 залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Заявник у відзиві посилається, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитних договорів. Сторони узгодили розмір кредиту, строк, умови кредитування та нарахування відсотків. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. За умовами Договорів відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення договорів інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За умовами договорів кредитодавець надав позичальнику кошти на умовах укладених Договорів, проте останній в порушення умов Договорів кошти у визначений строк не повернув, на підставі чого утворилась заборгованість. Правом відмови в односторонньому порядку від укладених кредитних договорів позичальник не скористався. У відзиві заявник зазначає, що первісними кредиторами нарахування заборгованості за укладеними договорами здійснювалось виключно згідно умов договорів та надані детальні розрахунки заборгованості, та позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Заявник у відзиві посилається, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його банківську Картку (рахунок) вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний банківський рахунок йому не належить. Крім того, надані первісними кредиторами докази підтверджують та деталізують заборгованість за укладеними відповідачем Договорами та надані позивачем докази підтверджують укладання договорів факторингу, отримання права вимоги за договорами факторингу до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 22.01.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 191237711 (а.с. 11 зворот 13 т. 1).

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 17-19 т. 1).

31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с. 17-19 т. 1).

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 20-21 т. 1).

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 14 987, 81 грн (а.с. 22 т. 1).

02.04.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00999-04/2021, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (а.с. 28-29, 30, 31 т. 1).

30.11.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимога, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимога до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 33-34 т. 1).

Відповідно до Реєстру боржників від 30.11.2021 до Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11 379, 90 грн (а.с. 36 т. 1).

18.02.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 1443164. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с. 43 т. 1).

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 44-45 т. 1).

Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 21.09.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 393, 60 грн (а.с. 49 т. 1).

17.04.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/668852, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (а.с. 56 т. 1).

16.02.2022 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16022022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 60-62 т. 1).

Відповідно до Реєстру боржників від 16.02.2022 до Договору факторингу № 16022022 від 16.02.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 14 500, 00 грн (а.с. 64 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами договорів, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, у останнього утворилась заборгованість, яку просить стягнути позивач.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики.

Матеріалами справи підтверджено, що:

22.01.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 191237711;

02.04.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00999-04/2021;

18.02.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 1443164;

17.04.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/668852.

Вказані договори, позичальником було укладено в електронній формі та підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаних договорах сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

Договори кредиту та позики є дійсними, у судовому порядку не оскаржувалися, відповідачем ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на спростування факту укладення вказаних вище договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення договорів кредиту та позики, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Відповідачем не надано належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його рахунки, або доказів того, що вказані у договорах рахунки йому не належать. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

З матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти відповідачу за кредитними договорами № 191237711, № 00999-04/2021; №/668852 було перераховано на картковий рахунок НОМЕР_1 , за договором позики № 1443164 на рахунок НОМЕР_2 , таким чином доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту отримання позичальником кредитних коштів та факту зарахування їх, за відсутності доказів отримання позичальником коштів, апелянт, не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, виписки по картковим рахункам на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів, враховуючи, що ТОВ «ФК «ЕАПБ» не є первісним кредитором та не є банківською установою.

Крім того, апеляційний суд враховує, що позичальником картковий рахунок НОМЕР_1 та рахунок НОМЕР_2 зазначені під час укладення електронних кредитних договорів, які підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом.

З врахуванням викладеного, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів зарахування коштів на рахунок відповідача, оскільки вказані доводи спростовуються платіжними дорученнями доданими до матеріалів справи (а.с. 16, 59,166, 172 т. 1).

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах визначених укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання не виконав, нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу є не належними та є не допустимими доказами відступлення прав вимоги, оскільки підписано уповноваженими особами позивача.

Матеріалами справи підтверджено, що Кредитний договір № 191237711 від 22.01.2021 року, Кредитний договір № 00999-04/2021 від 02.04.2021 року, Договір Позики № 1443164 від 18.02.2021 року, Кредитний договір № /668852 від 17.04.2021 року укладені з ОСОБА_1 ; Договори факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (№28/1118-01 від 28 листопад 2018 року), № 30112021-1 від 30.11.2021 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», № 16022022 від 16.02.2022 ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» укладені з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у встановленому порядку недійсними не визнані.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Спростовуються матеріалами справи і посилання на те, що відсутній договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».

Як вбачається, на спростування вказаних доводів до матеріалів апеляційного провадження вказаний договір надано (а.с. 219-231 т. 1), крім того відповідно до Реєстру боржників № 139 від 22.06.2021 до Договору укладеного між TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 191237711 (а.с. 231 т. 1).

Необґрунтованими є і доводи, що на час укладення договору факторингу № 28/1118-01 (28.11.2018) кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (укладеного 22.01.2021) ще не існувало, а у ТОВ «Таліон Плюс» не виникло право вимоги до відповідача.

Як вбачається, 31.12.2020 між TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додатковий договір № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01(28.11.2018), згідно п. 4 Додаткової угоди № 26 до Договору факторингу передбачено Порядок відступлення права вимоги:

П. 4.1. Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку, Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.

Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржника в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги (а.с. 17-19 т. 1).

Відповідно до Реєстру боржників № 139 від 22.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01(28.11.2018) TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним Договором 191237711(а.с. 231 т. 1).

Не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і посилання, що наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви витяг з реєстрів боржників до договору факторингу, не є належними та допустимими доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг, як і посилання, що позивачем не надано реєстрів боржників до вищезазначених договорів факторингу, підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за договорами укладеними вказаними товариствами та відповідачем, не надано доказів щодо набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором № 19123711 від 22.01.2021 перед ТОВ «Таліон Плюс» у зв`язку з укладенням договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки на підтвердження факту відступлення права вимоги позивачем надано витребувані у первісного кредитора докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора, як вбачається факт набуття права вимоги за кредитним договором підтверджується договорами про відступлення права вимоги, витягом з реєстру договорів права вимоги за яким відступається, який містить дані кредитного договору, в тому числі і платіжне доручення від 22.09.2021 № 174494 про оплату права відступлення вимоги згідно Додаткової угоди № 5 від 21.09.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.21 (а.с. 192 т. 1), платіжна інструкція про оплату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 28092023 від 28.09.2023 (а.с. 210 т. 1), платіжне доручення від 25.10.2022 року № 18921 про оплату права відступлення вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 по Договору факторингу № 20102022 від 20.10.22 (а.с. 239 т. 1), платіжне доручення від 02.12.2021року № 17764 про оплату права відступлення вимоги згідно Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021(а.с. 247 т. 1).

Отже, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи посилання на не перерахування коштів по Договору факторингу №14/06/21 між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладений 14.06.2021; Договір факторингу № 16022022 між TOB «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено від 16.02.2022.

Не спростовують правильних висновків суду і доводи, що відповідно до вказаного договору, додатку №1 до нього, додатковій угоді № 2, долучених позивачем на підтвердження своїх вимог, сума кредиту зазначена 3 000 грн, нараховані проценти 464, 10 грн до сплати разом 3 464,10 грн, згідно додаткової угоди № 2 сума 3 000 грн залишається незмінною, однак сума відсотків вказана 1 980, 00 грн, що разом складає 4 980, 00 грн, разом з тим, відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 від 30.11.2021 сума заборгованості за основною сумою боргу 3 000 грн, сума заборгованості за відсотками 8 379, 90 грн, сума заборгованості разом 11 379, 90 грн.

Як вбачається, до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості за даним кредитом (а.с. 37, 180-182 т. 1), який не спростовано відповідачем у належний спосіб, крім того відповідно до Заявки від 15.04.2021 року відповідачем укладена Додаткова угода № 2 до Договору № 000999-04/2021 від 02.04.2021 про продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту, п. 3 якого передбачено, що у разі пролонгації кредиту з використанням промокоду на знижену процентну ставку, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого дня користування кредитними коштам.

Крім того, п. 4.3 Договору у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але у будь якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Отже враховуючи, що вказані відповідачем суми розраховані на 15 днів та відповідно на 30 днів, як передбачено умовами Додаткової угоди № 2, відповідачем не надано доказів повернення кредиту саме у вказані строки, з врахуванням п. 4.3 Договору дія кредиту продовжено на строки передбачені умовами договору, який підписаний одноразовим ідентифікатором, тобто 90 днів.

Не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і посилання, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви додано витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу, які містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг, як і посилання на долучений до матеріалів справи Витяг із реєстру № 5 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 49 т. 1), оскільки судом першої інстанції докази оцінені у порядку ст. 89 ЦПК України, і порушень норм процесуального права, які є обов`язковими для скасування рішення суду першої не встановлено.

Спростовуються матеріалами справи і доводи апеляційної скарги щодо не укладення договору № 1443164 з TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», оскільки до матеріалів справи додана копія договору позики, яка містить дані електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а зарахування грошових коштів в сумі 4 000,00 грн в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладенні договору НОМЕР_2 , не спростовано відповідачем.

У підтвердження укладення договору в електронному вигляді надана паперова копія Кредитного договору № /668852 від 17.04.2021, яка також містить електронний підпис, у підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу надано Інформаційна довідка вих. №3511/10 від 26.10.2023, яка містить дані номеру картки НОМЕР_3 , з визначенням Банку-емітенту та дати проведення транзакції 17.04.2021, яка проведена успішно, на спростування доказів про зарахування на картковий рахунок безготівкових коштів на належну саме відповідачу ОСОБА_1 , а не іншій особі на її картку/картковий рахунок відповідачем не надано належних і допустимих доказів

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

В результаті повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про доведеність обставин, на які посилається позивач у позові, зокрема, фактичного надання відповідачу кредиту (перерахування коштів на картку/рахунок), та невиконання своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів відповідачем, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач був вільним в укладанні зазначених договорів та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронним підписом кредитні документи. Своїми діями ОСОБА_1 погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів вважає, що оцінивши надані позивачем докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову в повному обсязі.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що 22.01.2021, 02.04.2021, 18.02.2021 та 17.04.2021 ОСОБА_1 підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором кредитні договори та договір позики, але своєчасно не виконав грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеними договорами ні новому, ні старому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі.

Відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його рахунки, вказані у договорах, або доказів того, що вказані рахунки йому не належать. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначених укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 11.07.2024.

Головуючий Судді :