Справа № 204/8288/22
Провадження № 2/204/95/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31 січня 2024 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (місце розташування за адресою: вул. Троїцька, 21 а, м. Дніпро, 49001), в інтересах якого діє представник Якименко Анастасія Юріївна до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовном та з урахуванням уточнених вимог просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь відповідача заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 24696,68 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» та ОСОБА_2 склалися фактичні відносини з приводу надання послуг. Згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_2 , яка утворилася за період з 31.01.2017 по 31.07.2022 складає 21258,56 грн. За місцем реєстрації ОСОБА_2 зареєстровані інші члени її сім`ї ОСОБА_3 який є також солідарним боржником, оскільки останній користуються нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами та обов`язками, що випливають із договору найму. Відповідачі не добросовісно віднеслися до сплати вищевказаних послуг, не сплачували за надані їм послуги водопостачання і водовідведення. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачів перед Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» складає 24696,68 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 21258,56 грн., інфляційне збільшення суми боргу за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 3050,52 грн., 3% річних за період 01.07.2018 по 31.01.2022 у розмірі 387,60 грн., у зв`язку з чим представник позивача вимушена звернутись до суду з відповідними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 17.11.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження (а.с.20).

Відповідачі надали суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначили, що представником КП «Дніпроводдоканал» не було надано до позовної заяви відповідні розрахунки заборгованості за послугами з водопостачання та водовідведення, не зазначено за який час було нараховано вказану заборгованість та не зазначені тарифи, які діяли протягом періоду нарахування та часу їх запровадження, у зв`язку з чим у відповідачів відсутня можливість перевірити достовірність здійснених нарахувань, включаючи інфляційні втрати, 3% річних, які складають ціну позову. Крім того, відповідачі надали суду заяви про застосування строку позовної давності у відповідності до вимог ст. 257 ЦК України.

Представник позивача надала суду відповідь на відзив в якій зазначила, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.09.2018 № 939 встановлені норми та перелік тарифів питного водопостачання для населення м. Дніпра, які діяли з 02.08.1996 по 12.05.2017 та таблиця змін тарифів с 30.05.2014 по 22.12.2021. З приводу застосування строку позовної давності заперечувала, зазначив, що оскільки відповідачі користувалися послугами водопостачання та водовідведенням, знали про наявну заборгованість за їхнім особовим рахунком, з 1999 по 2016 відповідачами здійснювались оплати. Крім того, останні звертались до підприємства із заявою про перерахування заборгованості, про що свідчать зміни кінцевого сальдо на розрахунку заборгованості з 1999 по 2018. Вважає, що порушення відповідачами договірних зобов`язань ставить позивача в скрутне фінансове становище, ускладнює виконання основного завдання з приводу забезпечення надійної та стійкої експлуатації водопровідно-каналізаційного господарства з метою безперебійного та якісного постачання питної води всім споживачам, які входять у сферу обслуговування. Крім того, представник позивача заперечувала щодо задоволення вимог відповідачів про стягнення з підприємства судових витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять підтверджуючих документів. На підставі чого, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь підприємства заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 24696,68 грн. та судові витрати по справі.

Відповідачі, та представник який діє в інтересах ОСОБА_2 адвокат Коренцов О.І. в судовому засіданні не заперечували проти солідарного стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведенняна користь підприємства в межах трирічного строку позовної давності, в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на дію правового режиму воєнного стану.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Як зазначено у ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникає у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким він повинен був сплачувати комунальні послуги спожиті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Окрім ОСОБА_2 у квартирі зареєстровані також члени його сім`ї: ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої начальником управління від 01.08.2022 (а.с. 5).

Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що вартість послуг з водопостачання нараховується, однак оплачується несвоєчасно та не в повному розмірі, тому з 01.07.2018 по 31.01.2022 утворилась заборгованість у розмірі 24696,68 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 21258,56 грн., інфляційного збільшення суми боргу 3050,52 грн. та 3% річних у розмірі 387,60 грн. (а.с.10).

Із матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі рішення Дніпровської міської Ради №526 від 20.04.1995 про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпповодоканал».

Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВСУ від 30.10.2013 р. по справі № 6-59цс13 та постанові ВСУ від 20.04.2016 р. по справі № 6-2951цс15 споживач зобов`язаний оплатити послугу, якщо він фактично користувався нею.

Таким чином, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати спожитих послуг.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.09.2018 № 939 встановлені норми та перелік тарифів питного водопостачання для населення м. Дніпра, які діяли з 02.08.1996 по 12.05.2017, після чого були внесені зміни до таблиці тарифів с 30.05.2014 по 22.12.2021 (а.с.92-95).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3,4,5ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В той же час, оскільки представник позивача з вимогою про захист свого права звернувся 06.10.2022, а відповідачі заявили клопотання про застосування строку позовної давності, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з водопостачання за період з 01.07.2018 по 05.10.2019 включно, задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском строків позовної давності.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення основного боргу лише в межах такого строку, тобто з 06.10.2019 по 31.07.2022 в розмірі 13606,55 грн.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Щодо наданих заперечень відповідачів про стягнення з них інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості у зв`язку із дією воєнного стану в країні, суд зазначає наступне.

Верховним Судом у постанові від 18.05.2020 у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18) викладений висновок, згідно якого «Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

А в розумінні частини другої ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином вирішуючи спір в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, суд виходить із того, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічний висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі №922/175/18, де зазначено, що формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні ст.549 цього Кодексу і на ці суми положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року не поширюється.

Щодо нарахувань згідно статті 625 ЦПК у період дії воєнного стану, суд зазначає наступне.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Судом враховано, що відповідачі дійсно мають заборгованість з несплати за комунальні послуги, тому позивач має право вимагати від відповідачів сплати інфляційних втрат та 3% річних.

Однак, суд не може погодитися в повній міріз доданим з боку позивача розрахунком інфляційних нарахувань та 3% річних та приводить свій розрахунок з урахуванням застосованого строку позовної давності та меж заявлених вимог (період з 06.10.2019 по 24.02.2022).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розраховується за формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] * [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Де:[Сума боргу] - сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] - проценти річних;

[Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.

За період період прострочення грошового зобов`язання:06/10/2019 до 31/12/2019 87 днів; 7 651,45 x 3 % x 87 : 365 : 100 =54,71 грн.;

Період прострочення зобов`язання з 01/01/2020 до 31/12/2020 складає 366 днів; 7 651,45 x 3 % x 366 : 366 : 100 =229,54 грн.;

Період прострочення зобов`язання з 01/01/2021 до 24/02/2022 складає 420 днів;

7 651,45 x 3 % x 420 : 365 : 100 =264,13 грн.

Таким чином вартість нарахованих процентів складає 548,39 грн.

Однак суд не може вийти за межі заявлених вимог та з урахуванням застосування строку позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3% річних саме в сумі 387,60 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

Розраховується за формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] * [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Де:[Сума боргу] - сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

У період з 06.10.2019 по 31.07.2022 індексація на суму 7651,45 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 100,70% *100,10% * 99,80% * 100,20% * 99,70% * 100,80% * 100,80% * 100,30% * 100,20% * 99,40% * 99,80% * 100,50% * 101,00% * 101,30% * 100,90% * 101,30% * 101,00% * 101,70% * 100,70% * 100,30% * 100,20% * 100,10% * 100,10% * 99,80% *101,20% * 100,90% *100,80% *100,60% *101,30% * 101,60% = 119,001% (за період жовтня 2019 2020 - лютий 2022)

[Інфляційні нарахування] = 7651,45 грн. (сума боргу) * 1.19593626(сукупний індекс інфляції) - 7651,45(сума боргу) = 1499,20 грн.

Сума збитків від інфляції складає1499,20 грн.

Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 1499,20 грн., оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах строку позовної давності з відповідачів на користь позивача має бути стягнута солідарно заборгованість з оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з 06.10.2019 по 31.07.2022 в розмірі 13 606,55 грн., 3% річних у розмірі -387,60 грн., витрати від інфляційних процесів в розмірі -1499,20 грн. за період з 06.10.2019 по 24.02.2022, а всього у розмірі - 15493,35 грн.

Згідно п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 2 481,00 грн., сплата яких документально підтверджена платіжним дорученням № 133 від 25.01.2022 ( а. с. 16).

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідачів на користь позивача підлягають солідарно стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1556,45 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», ст. ст. 3, 15, 16, 526, 527, 598, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради ( п/р НОМЕР_4 в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпро) заборгованість з оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з 06.10.2019 по 31.07.2022 в розмірі 13 606,55 грн., 3% річних у розмірі -387,60 грн., витрати від інфляційних процесів в розмірі -1499,20 грн. за період з 06.10.2019 по 24.02.2022, а всього у розмірі - 15493,35 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради суму судового збору у розмірі 1556,45 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, ,(місце розташування за адресою: вул. Троїцька, 21 а, м. Дніпро, 49001);

Представник позивача Якименко Анастасія Юріївна (адреса знаходження: вул. Троїцька, 21 а, м. Дніпро, 49001);

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 );

Представника відповідача - ОСОБА_4 , (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 08.02.2024.

Суддя: С.В.Чудопалова