КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 372/3878/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9861/2024Головуючий у суді першої інстанції - Проць Т.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Корзаченком Володимиром Миколайовичем, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Обухівська державна нотаріальна контора Київської області, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, скасування рішень про державну реєстрацію та визнання заповіту частково нікчемним,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Обухівська державна нотаріальна контора Київської області, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, скасування рішень про державну реєстрацію та визнання заповіту частково нікчемним.

12.03.2024 представником позивача - адвокатом Ігнатенко В.М. було подано заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13.03.2024 вказану позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. У задоволенні заяви представника відповідача - Корзаченка В.М. про стягнення судових витрат у даній цивільній справі відмовлено (т. 2, а.с. 46-48).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у стягненні понесених відповідачем витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву представника відповідача - адвоката Корзаченка В.М. задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 25370 грн. 00 коп.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції обгрунтував оскаржувану ухвалу виключно оцінкою зловживання/незловживання процесуальними правами з боку позивача ОСОБА_2 , однак не досліджував письмових доказів вимушено понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, не з`ясовував жодного причинно-наслідкового зв`язку між подачею позову позивачем і необхідністю для відповідача захищатися від необгрунтованих вимог та звертатися за правничою допомогою і відповідно нести витрати з її оплати.

Також, вважає, що суд першої інстанції допустився очевидно хибних міркувань щодо необхідності відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу адвоката начебто через те, що позивач не зловживав своїми процесуальними правами (т. 2, а.с. 50-54).

Від представника позивача та третьої особи - Обухівської державної нотаріальної контори Київської області надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалу суду оскаржено лише відповідачем та лише в частині відмови у стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат. В іншій частині ухвала суду учасниками справи не оскаржена.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Разом з тим, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України.

При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Подання заяви про залишення позову без розгляду само по собі не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічні висновки щодо застосування норм прав у подібних правовідносинах містяться у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц, у від 28.01.2019 у справі № 619/1146/17-ц, від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Також, представником відповідача при зверненні до суду з усною заявою не зазначено, які саме дії позивача у цій справі були необґрунтованими та чим це підтверджується, що, на його думку, є підставою для компенсації понесених судових витрат шляхом їх стягнення із позивача у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини справи, а також те, що звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права та його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання дій позивача необгрунтованими та компенсації відповідачу здійснених ним витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не досліджував письмових доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки таке питання суд має досліджувати лише після встановлення необгрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів оцінюються критично, адже останні зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції.

Отже, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Корзаченком Володимиром Миколайовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Обухівська державна нотаріальна контора Київської області, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, скасування рішень про державну реєстрацію та визнання заповіту частково нікчемним - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15 липня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова