Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2756/23
Номер провадження: 2/511/55/24
06 лютого 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді- Гринчак С. І.,
секретаря судового засідання Замковенко О.Б.
представника позивача адвоката Левіта В.С. (дистанційно)
представника ГУ Держгеокадастра в Одеській області Степко Е.В. (дистанційно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності та скасування запису в поземельній книзі,
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації від 25 червня 1996 року № 301/а-р ОСОБА_1 отримав безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 8,3 га (середня частка по Єгорівській сільській раді народних депутатів), а також за договором купівлі продажу набув земельну ділянку в розмірі 11,7 га за рахунок земель, що надані у постійне користування (Державний акт на право постійного користування № ОД-20-170 виданий Роздільнянською районною радою народних депутатів).
На підставі вказаного Розпорядження було складено Державний акт на право приватної власності на землю від 05 жовтня 1996 року серії ІV-ОД № 037933 (надалі - Державний акт) та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 410.
Вказаний Державний акт є правовстановлюючим документом на земельну ділянку, загальною площею 20,00 га, яка знаходилася на території Єгорівської сільської Ради народних депутатів, для ведення селянського (фермерського господарства).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 20 січня 2022 по справі 522/18145/21 встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 037933, виданого 05 жовтня 1996 року на підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 25 червня 1996 року № 301/а-р. громадянину України « ОСОБА_1 ».

Після усунення наведених розбіжностей у написанні по-батькові позивача останній розпочав дії щодо державної реєстрації земельної ділянки га отримання щодо неї кадастрового номеру. На звернення ^позивача ТОВ «Центр приватизації» виготовило матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування про виконання кадастрової зйомки земельної ділянки позивача.

Згідно загальних відомостей пояснювальної записки .матеріалів геодезичних вишукувань - на земельній ділянці виконані геодезичні вишукувальні роботи з прив`язкою до існуючої державної геодезичної мережі (ДГМ). Розвиток геодезичної мережі виконувався за допомогою супутникової системи позиціювання. Координати пунктів ДГМ визначено та отримано через відомості Державного картографо- геодезичного фонду (Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у вигляді виписки координат та висот пунктів ДГМ із Банку геодезичних даних.

Виміри проведено за допомогою засобів, які пройшли метрологічну повірку.

На підставі отриманих документів від замовника та проведення геодезичних робіт проведено порівняльний аналіз наявності земель у замовника, в результаті якого виявлено накладення із земельними ділянками внесеними до Державного земельного кадастру.

Встановлено, що частина земель загальною площею 17,3457 га вільна й підлягає реєстрації в земельному кадастрі за Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 037933, зареєстрованого за № 410 від 05 жовтня 1996 року, але площа менша ніж зазначена в державному акті як зайнята іншими особами, про що свідчать кадастрові номери :01:004:0142 та :01:004:0149.

На замовлення позивача сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_4 складено технічний звіт земельних ділянок позивача та земельних ділянок кадастрові номери :01:004:0142 та :01:004:0149.

Згідно графічного плану меж земельної ділянки позивача, який входить до складу вказаного технічного звіту виявлено накладку на ділянку площею 2,6194 га із землями ОСОБА_3 (кадастровий номер :01:004:0142), а також із землями ОСОБА_2 (кадастровий номер :01:004:0149).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 344392491 від 28.08.2023 року) земельна ділянка кадастровий номер: :01:004:0142, площа (га): 1.4986 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239, належить на праві власності ОСОБА_3 .

Підставою для державної реєстрації права власності зазначено наказ, серія та номер: 15-17456/ 13-20-СГ, виданий 10.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області.

Згідно вказаного наказу ОСОБА_3 надано у власність зазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовануна території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 344388718 від 28.08.2023 року) земельна ділянка кадастровий номер: :01:004:0149, площа (га): 1.7779 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239, належить на праві власності ОСОБА_2 .

Підставою для державної реєстрації права власності зазначено наказ, серія та номер: 15- 17454 /13-20-СГ, виданий 10.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області.

Згідно вказаного наказу ОСОБА_2 також надано у власність зазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Однак, як вбачається з вищезазначеного технічного звіту інженера-геодезиста ОСОБА_4 та матеріалів геодезичних вишукувань ТОВ «Центр приватизації», фактично ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано у власність зазначені земельні ділянки за рахунок земель ОСОБА_1 , чим було порушено його право власності, яке підлягає захисту у судовому порядку.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 рокузадоволенозаяву представника позивача про забезпечення позову та вжиті заходи забезпечення позову у цивільній справі №511/2756/23 (номер провадження 2/511/697/23) шляхом накладення арешту на земельні ділянки.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Левіт В.С., якій діяв на підставі ордеру серії ВН №1250751 від 22.06.2023року (а.с.72), перебуваючи в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів (на підставі ухвали) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Степко Е.В., діюча на підставі само представництва згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.118-119), перебуваючи в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів (на підставі ухвали), зазначила, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають та заперечують, про що подали відзив на позовну заяву (а.с.109-112)

Відзив мотивований тим, що 08.09.2020 на адресу Головного управління надійшло клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території

Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами

пункту). За результатамирозгляду цих клопотань, Головним управлінням, з дотриманням вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, було видано накази від 15.09.2020 №15-13258/13-20-СГ та № 15-13265/13-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землелеустрою» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно. В подальшому, 04.12.2020 на адресу Головного управління надійшли клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про затвердження проектів землеустрою та передачі безоплатно у власність земельних ділянок площею за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населених пунктів).

З урахуванням зазначеного, за результатами розгляду клопотань та погодженні проектів землеустрою, відповідно до ст. 15-1, 20, 22, 33, 118, 121 ЗК України Положення:

наказом Головного управління від 10.12.2020 №15-17456/13-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано гр. ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 1,4986 га, в тому числі: ріллі - 1,4986 га (кадастровий номер :01:004:0142), із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення), розташовану на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ( за межами населеного пункту);

наказом Головного управління від 10.12.2020 №15-17454/13-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано гр. ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 1,7779 га, в тому числі: ріллі - 1,7779 га (кадастровий номер :01:004:0149), із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення), розташовану на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту).

За інформацією Відділу № 7 управління надання адміністративних послуг Головного управління згідно наявних у Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів, договорів оренди земельної ділянки станом на 31.12.2012 року відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів на земельні ділянки гр. ОСОБА_1 . Також у Відділі відсутній другий примірник державного акту на право постійного користування землею № ОД-20-170 та державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 037933.

Документація із землеустрою на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 , в Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель, ведення якого здійснюється Відділом, відсутня.

Враховуючи, що згідно наявних даних в Державному земельному кадастрі бажані до відведення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельні ділянки були вільні, а дані про наявність державного акту на ОСОБА_1 у Головному управлінні відсутні, Головним управлінням в межах повноважень прийнято оскаржувані накази про затвердження документації із землеустрою та надано спірні земельні ділянки у власність.

Також у відзиві зазначено, що чинним законодавством не передбачено скасування записів в поземельній книзі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучі повідомленими належним чином про час та дату судового засідання, в судове засідання не прибули.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання рекомендованим поштовим відправленням судових повісток, в судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 8,3 га (середня частка по Єгорівській сільській раді народних депутатів), що підтверджується Розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації № 301/а-р від 25 червня 1996 року

Відповідно до договору купівлі продажу позивач набув земельну ділянку в розмірі 11,7 га за рахунок земель, що надані у постійне користування (Державний акт на право постійного користування № ОД-20-170 виданий Роздільнянською районною радою народних депутатів) (а.с.12).

На підставі вказаного Розпорядження було складено Державний акт на право приватної власності на землю від 05 жовтня 1996 року серії ІУ-ОД № 037933 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 410. (а.с.13)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 20 січня 2022 по справі 522/18145/21 встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 037933, виданого 05 жовтня 1996 року на підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 25 червня 1996 року № 301/а-р. громадянину України « ОСОБА_1 » (а.с.14).

Статтею 116 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Судом встановлено, що на замовлення позивача ТОВ «Центр приватизації» було виготовлено матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування про виконання кадастрової зйомки земельної ділянки за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада (а.с.17-51).

З пояснювальної записки матеріалів геодезичних вишукувань, вбачається, що на земельній ділянці виконані геодезичні вишукувальні роботи з прив`язкою до існуючої державної геодезичної мережі (ДГМ). Розвиток геодезичної мережі виконувався за допомогою супутникової системи позиціювання. Координати пунктів ДГМ визначено та отримано через відомості Державного картографо-геодезичного фонду (Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у вигляді виписки координат та висот пунктів ДГМ із Банку геодезичних даних. Виміри проведено за допомогою засобів, які пройшли метрологічну повірку.

На підставі отриманих документів від замовника та проведення геодезичних робіт проведено порівняльний аналіз наявності земель у замовника, в результаті якого виявлено накладення із земельними ділянками внесеними до Державного земельного кадастру.

Встановлено, що частина земель загальною площею 17,3457 га вільна й підлягає реєстрації в земельному кадастрі за Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 037933, зареєстрованого за № 410 від 05 жовтня 1996 року, але площа менша ніж зазначена в державному акті як зайнята іншими особами, про що свідчать кадастрові номери :01:004:0142 та :01:004:0149.

На замовлення позивача сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_4 складено технічний звіт земельних ділянок позивача та земельних ділянок кадастрові номери :01:004:0142 та :01:004:0149.

Згідно графічного плану меж земельної ділянки позивача, який входить до складу вказаного технічного звіту виявлено накладку на ділянку площею 2,6194 га із землями ОСОБА_3 (кадастровий номер :01:004:0142), а також із землями ОСОБА_2 (кадастровий номер :01:004:0149) (а.с.50).

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки мас право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення(відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

У пункті 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року N 376 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж-за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Так, судом достовірно встановлено, що всупереч наведеному, відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_1 , при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельні ділянки відповідачів та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність, не здійснювалося.

Крім того, судом встановлено наступні фактичні обставини.

Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 344392491 від 28.08.2023 року) (а.с.52-53):

- земельна ділянка кадастровий номер: :01:004:0142, площа (га): 1.4986 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239, належить на праві власності ОСОБА_3 ;

- підставою для державної реєстрації права власності зазначено наказ, серія та номер: 15-17456/ 13-20-СГ, виданий 10.12.2020 Головним управлінням Держгеокадасгру в Одеській області (а.с.54).

Згідно вказаного наказу ОСОБА_3 надано у власність зазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 344388718 від 28.08.2023 року)(а.с.55):

- земельна ділянка кадастровий номер: :01:004:0149, площа (га): 1.7779 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239, належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- підставою для державної реєстрації права власності зазначено наказ, серія та номер: 15- 17454 /13-20-СГ, виданий 10.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області (а.с.57).

Згідно вказаного наказу ОСОБА_2 також надано у власність зазначену земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Виходячи з цього, відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, міг приймати спірні накази лише в тому випадку, якщо на час його прийняття визначена у спірних наказах земельна ділянка належала до земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Проте, як вже зазначалося вище, судом було встановлено, що відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було надано у власність земельні ділянки за рахунок землі ОСОБА_1 , чим було порушено його право власності.

Частиною 2 статті 78 Земельного кодексу України, статті 373 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією га законом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної, власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Таким чином, судом встановлено, що громадянам України ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були надані у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСОБА_1 , а відтак було порушено його право власності, яке підлягає захисту у судовому порядку.

За змістом частини 1 статті 386, статті 387 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У відповідності до пункту 26 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» «власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.»

З огляду на те, що волевиявлення ОСОБА_1 на передачу у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, яка перебуває у його власності, не було, то земельна ділянка вважається такою, що вибула з володіння позивача поза його волі.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину. шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Відповідні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові 28 листопада 2018 року у справа № 504/2864/13-ц та підтверджені у Постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 282/1874/18.

Вирішуючи позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок (кадастрового номеру) та скасування запису в поземельній книзі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл. селищ, міст, районів та областей.

Згідно з ч. 1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Стаття 393 Цивільного кодексу України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Верховний Суд України у постанові від 24 квітня 2013 року по справі № 6-14цс13 зробив наступний висновок: якщо рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на земельну ділянку за відповідачем у справі, що переглядалася, відсутнє, то видання державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірним, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей 116 і 118 Земельного кодексу України, - недійсним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регламентовано, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №922/2589/19, за змістом частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виконанню підлягають виключно судові рішення:

1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

3) про скасування державної реєстрації речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не входить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

В свою чергу, відповідно до п.9 ч. 1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для здійснення державної реєстрації права власності та інших речових прав.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.

Виходячи з аналізу зазначених норм, судове рішення є документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав та скасування такого рішення суду є підставою проведення реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав, тобто визнання недійсним спірних наказів Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 10.12.2020 про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність відповідачам, на підставі якого за відповідачами зареєстровано право власності на вказане майно, є підставою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин 1 та 6 ст.24 закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відповідно до частин 10 та 11 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1)поділу чи об`єднання земельних ділянок; 2) якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - су6;єктів таких прав.

Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо скасування запису в поземельній книзі та скасування кадастрових номерів земельних ділянок відповідачів є належним способом захисту його права на реєстрацію в поземельній книзі та реєстрацію кадастрових номерів власної земельної ділянки, та підлягають задоволеною, оскільки без скасування кадастрових номерів земельних ділянок відповідачів, позивач в силу частини 6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» не може зареєструвати власну земельну ділянку та присвоїти їй кадастровий номер.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Згідно довідки до огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААВ № 563509 від 29.05.2013 року позивач є інвалідом другої групи безстроково. ( а.с.11)

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідачів.

На підставі ст. ст. 78, 106,116-118,122,152,155,158 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постановою Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 21,321,393,396 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 81, 141, 258-259, 263-265, 280-283,284, 289 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності та скасування запису в поземельній книзі, - задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 10.12.2020 № 15-17456/13-20-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 1.4986 га. кадастровий №:01:004:0142. номер запису про право власності 239, індексний номер 59299163.

Скасувати запис в поземельній книзі та скасувати кадастровий номер земельної ділянки площею 1.4986 га, кадастровий № :01:004:0142.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 10.12.2020 №15-17454/13-20-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на земельну ділянку площею 1.7779 га, кадастровий № :01:004:0149, номер запису про право власності 239, індексний номер 59298713.

Скасувати запис в поземельній книзі та скасувати кадастровий номер земельної ділянки площею 1.7779 га. кадастровий № :01:004: 0149.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (РНОКПП: місцезнаходження: вул.Космонавтів, 34 м.Одеса) судовий збір на користь держави в розмірі 2147,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 09.02.2024 року.

Суддя С. І. Гринчак