Дата документу 16.07.2024
Справа № 501/2581/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувала на утримані чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але постійно проживала разом з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник особою пенсійного віку і з 2003 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримує пенсію за віком. З 23.06.2005 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті чоловіка, 27.05.2024 заявник звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак в переведенні на пенсію чоловіка їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, що засвічують факт перебування на утриманні годувальника, а саме у заявника згідно паспортних даних реєстрація місця проживання значиться за адресую: АДРЕСА_2 , а згідно матеріалів пенсійної справи годувальника ОСОБА_2 зазначено місце проживання: АДРЕСА_1 у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду.

Розмір пенсії заявника складає 4191,01 гривни, а пенсія її чоловіка була 15989,70 грн. Заявник перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки отримувала значно меншу (майже в чотири рази) пенсію ніж та, яку отримував чоловік, тим більше вона має ряд захворювань в тому числі і онкологію, постійно потребує лікування. Пенсія чоловіка була постійним і основним джерелом для існування їх сім`ї та задоволення першочергових життєво необхідних потреб. Так, як іншим чином довести факт їх з чоловіком спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 заявник не має можливості, тому вона була змушена з даною заявою звернутись до суду.

Від заявника до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути заяву без її участі, підтримує та просить задовольнити заявлені вимоги (а.с.44).

Від заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління, заперечень проти заявлених вимог не мають (а.с.49).

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.04.2024 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.6) ОСОБА_1 з 23 червня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

З 2003 ОСОБА_1 є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 10.07.2003 (а.с.7), та, відповідно до виписки за рахунком за період з 01.01.2024 по 01.06.2024 розмір пенсії заявника становить 4191,01 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2024 заявнику відмовлено в переведені з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, оскільки відсутні документи, що засвідчують факт перебування заявника на утриманні годувальника (а.с.12).

Згідно довідки №382 від 10.05.2024 ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 і разом з нею постійно спільно проживав ОСОБА_2 , 1942 року народження по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Згідно акту про тимчасову присутність особи, не зареєстрованої в житловому приміщенні від 02.05.2024, ОСОБА_1 з 23.06.2005 проживає по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно консультативного висновку лікаря від 19.04.2024, виписки №9651 із медичної картки стаціонарного хворого від 23.10.23, виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №3204 від 29.12.2021, консультативного висновку лікаря кардіолога від 12.10.2023, направлення виписки від 16.03.2022 року, ОСОБА_1 має ряд захворювань, постійно потребує дороговартісного лікування (а.с.17-24).

Суду були надані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 , постійно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувала на його утримані (а.с.38-43).

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 293 ЦПК України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення в тому й числі факту перебування фізичної особи на утриманні.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, встановлення даного факту заявнику необхідно для подальшого захисту своїх прав та інтересів. Іншим шляхом, ніж звернення до суду з даною заявою, заявник не може підтвердити даний факт.

Враховуючи викладені обставини та надані суду докази, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , постійно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувала на утримані чоловіка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя