Справа № 465/49/22 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/490/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Львів

Справа № 465/49/22

Провадження № 22ц/811/490/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , Стахів - ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова, постановлену у м. Львові 1 лютого 2024 року у складі судді Ванівського Ю.М., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,-

встановив:

10 січня 2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

13 вересня 2023 року представником позивача Стахів - Троцай Б.О. подано клопотання про призначення у справі посмертної судово - психіатричної експертизи.

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 1 лютого 2024 року клопотання представника позивача про призначення посмертної судово - психіатричної експертизи задоволено. Призначено у справі посмертну судово - психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: «Чи страждав померлий ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з червня по листопад 2020 року на тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння або психічне захворювання?». «Чи усвідомлював ОСОБА_5 значення своїх дій та чи міг керувати ними під час укладення договору дарування 21 липня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 .?», «Яка особистісна значимість для ОСОБА_5 обставин, за яких було укладено договір дарування?», «Чи здатен був ОСОБА_5 з урахуванням визначених обставин повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізувати його своїми діями, укладаючи договір дарування 21 липня 2020 року?», «Чи здатен був ОСОБА_5 , з урахуванням визначених обставин, усвідомлювати і якою мірою фактичний зміст власних дій та їх наслідки укладаючи договір дарування 21 липня 2020 року?», «Чи здатен був ОСОБА_5 повною мірою прогнозувати наслідки власних дій, укладаючи договір дарування 21 липня 2020 року?».

Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Проведення експертизи доручено Львівській філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» за адресою: м.Львів вул. Кульпарківська, 95.

На час проведення експертизи зупинено провадження у справі.

Ухвалу суду 8 лютого 2024 року оскаржила представник ОСОБА_3 - адвокат Чиляєва І.А., посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що позивач на підтвердження своїх вимог має довести наявність зі сторони відповідача умислу, істотність значення обставин, щодо яких померлого було введено в оману. Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Посилається на ст. ст. 102, 105 ЦПК України. Стверджує, що у цій справі до предмета доказування входять обставини вчинення ОСОБА_5 оспорюваного правочину під впливом помилки та обману, а не психічний стан дарувальника на момент вчинення правочину. Вважає, що 1 та 2 питання, поставлені судом на вирішення посмертної судово-психіатричної експертизи, не входять до предмета доказування, а ухвала суду від 1 лютого 2024 року суперечить вимогам ст. 102 ЦПК України. Питання 3-6 не можуть бути предметом дослідження посмертної судово-психіатричної експертизи. Питання щодо особистісної значимості події, (іншими словами, що відчував покійний дарувальник, укладаючи правочин) міри її (події) усвідомлення (розумів, але не все), прогнозування наслідків події (тобто, що планував покійний дарувальник після укладання правочину) тощо є субєктивним ставленням конкретної особи до конкретних обставин. Дослідження почуттів ОСОБА_5 , які викликала у нього подія (укладання правочину) та його ставлення до цієї події не може бути предметом посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки ці обставини можна зясувати виключно шляхом огляду та спілкування з особою, стосовно якої проводиться експертиза. Вказує, що відповідно до ч. 6 ст. 102 ЦПК України питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. За цих обставин, питання 3-6, поставлені судом на вирішення посмертної судово-психіатричної експертизи, не можуть бути предметом дослідження посмертної судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Згідно оскаржуваної ухвали висновок експерта має містити відповіді на питання з урахуванням обставин, за яких було укладено договір дарування. Зазначає, що судом першої інстанції у даній справі не зясовувалися обставини укладання оспорюваного договору дарування. Крім того, судом першої інстанції не було допитано свідків, клопотання про виклик яких було задоволено ухвалою від 13 вересня 2023 року. Вважає, що пояснення свідків у цій справі є даними, які мають значення для проведення експертизи, оскільки свідкам відома інформація про стан здоровя дарувальника як до укладання оспорюваного правочину, так і після. Зазначає, що суд невірно роз`яснив межі оскарження ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Оскаржувана ухвала мотивована наступним.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно із ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема суду.

Згідно із п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст.7-1 Закону України «Про судову експертизу, підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з метою правильного та всебічного розгляду спору, задля дослідження наявності психічного захворювання дарувальника на момент складання оспорюваного договору дарування, у справі необхідно призначити посмертну судово - психіатричну експертизу.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та додатково звертає увагу, що призначення експертизи судом є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема, психічний стан особи (п.2 ч.1 ст. 105 ЦПК України).

Відповідно до п.12 і п.14 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції щодо призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

В резолютивній частині оскаржуваної ухвали зазначено, що вона може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі, з чим погодитися не можна, оскільки така ухвала може бути оскаржена у повному обсязі та не відповідає вимогам ч.1 ст.260 ЦПК України.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 1 лютого 2024 року необхідно змінити та виключити у абзаці 9 резолютивної частини слова: «в частині зупинення провадження». В решті оскаржувану ухвалу належить залишити без змін.

Керуючись: ст. ст. 353, 367, 374, ст.ст. 381-384, 388-391,ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 1 лютого 2024 року змінити та виключити у абзаці 9 резолютивної частини слова: «в частині зупинення провадження».

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 9 липня 2024 року.

Головуючий-______________________Т.І. Приколота

Судді: _______________ Ю.Р. Мікуш _______________Р.В. Савуляк