Справа № 529/317/24
Провадження № 2/529/223/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в селищі Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 та стягнення аліментів з останнього на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що з 25.05.2012 вона спільно проживала з відповідачем однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . 02 вересня 2022 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, після якого відповідач ОСОБА_2 удочерив її неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено з січня 2024 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. При цьому, відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу змінити її прізвище з ОСОБА_5 на дошлюбне ОСОБА_6 та стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивач також просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 12.04.2024 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позов. У цьому відзиві відповідач вказує, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, щодо стягнення аліментів просив врахувати те, що він увесь час надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей. Зокрема, за його ініціативою у банку було відкрито картку на ім`я доньки ОСОБА_7 , на яку він перераховує кошти. Поліна нині є випускницею і він надіслав їй кошти в розмірі 18 000,00 грн для того, щоб вона могла належним чином підготуватися до випускного вечора. Відповідач зазначає, що він за власні кошти погасив їхній спільний з позивачкою кредит, що в свою чергу суттєво сприяло вивільненю коштів позивачки, які вона в подальшому відповідно могла спрямувати на утримання дітей. Відповідач вказує, що на теперішній час він не має можливості надати суду письмові документи, які б підтверджували його матеріальну допомогу на дітей, так як він нині проходить військову службу у ЗСУ. Однак, якщо позивачка буде заперечувати цей факт, то він за необхідності пізніше надасть суду відповідні письмові докази. У позивачки відсутні підстави стверджувати, що він не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. При цьому, позивачка не надала суду жодних документів, які б підтверджували її участь у матеріальному утриманні дітей. Посилаючись на вказані обставини, відповідач зазначає, що він проти стягнення з нього аліментів у вказаному позивачкою розмірі, а саме 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) в місяць. При цьому, він не проти, щоб з нього щомісячно стягувалися аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Відповідач ОСОБА_2 також просив врахувати при винесенні рішення, що він є учасником бойових дій, та у зв`язку із цим просив звільнити його від сплати судового збору на користь позивачки та в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій вказала, що вона не має наміру ні спростовувати, ні підтверджувати інформацію, викладену відповідачем у відзиві на позов. Вона не буде надавати відповідь на відзив. Позивачка вказала, що вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, виходячи з наявних матеріалів справи.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що під час спільного проживання сторін по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народилася спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 7/.

02 вересня 2022 року сторони зареєстрували шлюб у Диканському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с. 4/.

Після реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_2 удочерив неповнолітню доньку позивачки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , де батьком ОСОБА_4 записаний саме відповідач по справі ОСОБА_2 /а.с. 6/.

Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, постійні сварки. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, відновлювати їх позивач та відповідач наміру і бажання не мають, що підтверджується доводами позовної заяви та наданими ними суду заявами про це. Спільне господарство сторони не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхніх неповнолітніх дітей, які повинні виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати.

Враховуючи, що позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України шляхом вказання цього у своїх позовних вимогах, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу змінити прізвище позивача з ОСОБА_5 на дошлюбне ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, нині проходить військову службу в Збройних Силах України і відповідно має стабільний дохід, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має.

Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вирішуючи питання стосовно визначення розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що як відповідач, так і позивач, як мати, зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення кожною дитиною повноліття.

Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що згідно з відзивом на позов відповідач добровільно неодноразово надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, зокрема перерахував на картку доньки Поліни 18 000,00 грн для підготовки нею до випускного, погасив спільний з позивачкою кредит за власні кошти, що в свою чергу сприяло вивільненню коштів позивачки, які вона в подальшому відповідно могла спрямувати на утримання дітей. У власноручно написаній заяві позивачка зазначила, що вона не має наміру зокрема спростовувати ці доводи відповідача.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує у повному обсязі покладеного на нього обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, хоча зобов`язаний утримувати останніх до їхнього повноліття, беручи до уваги відзив відповідача, в якому останній просив стягувати з нього аліменти на користь дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, а не у розмірі 1/2 частини, враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку періодично надає певну матеріальну допомогу на утримання дітей, що не було спростовано позивачкою, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, те, що як відповідач, так і позивачка, як мати, зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення кожною дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів, що буде стягуватися з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей, буде сприяти створенню необхідних матеріальних умов для забезпечення їхнього нормального проживання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо розподілу судових витрат у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією.

Позивач від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 просив звільнити його від сплати судового збору на користь позивачки та у дохід держави, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій, на підтвердження чого надав суду копію посвідчення учасника бойових дій.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їхнього життєзабезпечення та членів їхніх сімей встановлені Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Статтею 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їхнім соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст. 12 цього Закону.

Однак спори щодо правовідносин, пов`язаних з розірванням шлюбу та стягнення аліментів, не стосуються порядку, обсягу соціальних гарантій чи соціального і правового захисту ветеранів війни та учасників бойових дій. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" слід враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав такої особи з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 та в постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі № 240/934/20.

Отже, аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону Про судовий збір в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття такого статусу. Але статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів.

Враховуючи, що позовну вимогу про розірвання шлюбу задоволено в повному обсязі, у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують понесення позивачкою судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за цю позовну вимогу, беручи до уваги те, що спір у даній справі не пов`язаний з порушенням прав відповідача ОСОБА_2 на соціальний захист саме як учасника бойових дій і відповідно у цьому випадку відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1 211,20 грн.

Враховуючи те, що позивач від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, беручи до уваги те, що спір у даній справі не пов`язаний з порушенням прав відповідача ОСОБА_2 на соціальний захист саме як учасника бойових дій і відповідно у цьому випадку відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 113, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 вересня 2022 року у Диканському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 88.

Після розірвання шлюбу змінити позивачу ОСОБА_1 прізвище з ОСОБА_5 на дошлюбне - ОСОБА_6 .

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 09 квітня 2024 року і продовжувати до досягнення кожною дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий О.С. Кириченко