Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-646/09
Провадження № 4-с/553/12/2024
У Х В А Л А

Іменем України

15.07.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

за участю секретаря: Ковпак А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за скаргою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Павелка Руслана Сергійовича на бездіяльність Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувачі: АТ «ПРОКРЕДИТБАНК», ТОВ «СВЕА ФІНАНС», ?

ВСТАНОВИВ:

04.04.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Павелко Р.С. звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави у порядку цивільного судочинства зі скаргою на бездіяльність Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувачі: АТ «ПРОКРЕДИТБАНК», ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в якій просить: визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного у виконавчих провадженнях ВП № 17939796, ВП № 27612067 та зобов`язати посадових осіб Хорольського відділу державної виконавчої служби y Лубенському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , який накладений в рамках виконавчих проваджень ВП № 17939796, ВП № 27612067.

Свої вимоги представник заявника обґрунтовував тим, що у відділі державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції (правонаступником якого на даний час є Хорольський відділ державної виконавчої служби y Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), перебувало виконавче провадження: ВП №17939796 від 12.03.2010 року, відкрите на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Полтави від 24.11.2009 року у справі № 2-646, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЗАТ "ПроКредит Банк" боргу в сумі 16 677,54 грн. солідарно та судових витрат 98,39 грн. з кожного. У межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 . 30.04.2010 виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто стягувачу.

Також представник заявника вказував на те, що 15.07.2011 на підставі повторного звернення стягувача, державним виконавцем Хорольського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №27612067 від 15.07.2011. У рамках цього виконавчого провадження державний виконавець також наклав арешт на майно боржника ОСОБА_1 02.02.2012 виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто стягувачу. Стягувач у подальшому, виконавчі листи повторно не подавав, жодних претензій не висловлював.

У зв`язку з цими обставинами боржник звернувся до Хорольського ВДВС y Лубенському районі Полтавської області ПСМУЮ із заявою про зняття арештів з належного йому нерухомого майна. У знятті арештів заявнику було відмовлено та повідомлено, що зняти арешт у позасудовому порядку не вбачається за можливе, через відсутність в органах державної виконавчої служби матеріалів виконавчого провадження у якому здійснено накладення арешту, оскільки таке провадження закінчено і знищено.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій скарзі представник заявника просив провести розгляд справи за їхньої відсутності.

Представники стягувачів у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності їх представників не подали.

Представник Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області ПСМУЮ, у судове засідання не з`явився, орган державної виконавчої служби про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Подав відзив на скаргу, у якому вказав, що державний виконавець при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, діяв згідно з вимогами чинного, на той момент, законодавства,. У зв`язку з тим, що виконавчі провадження були завершені за п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» арешти з майна та коштів не знімалися, виконавчий документ був повернутий стягувачу, а не до суду, отже підстав для зняття арешту з майна не було. Жодних документів, які підтверджують оплату боргу на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» згідно з вищезазначеними виконавчими листами, скаржником до відділу надано не було, документи щодо сплати виконавчого збору відсутні. Просив вирішити питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства на розсуд суду.

З огляду на викладене, керуючись приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути скаргу ОСОБА_1 за його відсутності, відсутності його представника, стягувачів та представника органу державної виконавчої служби, оскільки вона не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2009 року у справі №2-646/08 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЗАТ "ПроКредит Банк" боргу в сумі 16 677,54 грн. солідарно та судових витрат 98,39 грн. з кожного.

24.11.2009 року Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 2-646/08 на виконання указаного судового рішення.

Як вбачається з листів Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області ПСМУЮ від 01.12.2020 та 03.03.2020, на виконанні у відділі знаходилися виконавчі провадження ВП № 17939796, ВП № 27612067.

12.03.2010 було винесено постанову про відкриття провадження ВП № 17939796 з виконання виконавчого листа №2-646 виданого 24.11.2009 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» боргу в сумі 16677,54 грн солідарно та судових витрат 98,39 грн. Постановою про відкриття провадження накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 30.04.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (у редакції, яка була чинною на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві), у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можна звернути стягнення .

15.07.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 27612067 з виконання виконавчого листа № 2-646 виданого 24.11.2009 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» боргу в сумі 16677,54 грн солідарно та судових витрат 98,39 грн. 24.10.2011 та 06.01.2012 винесено постанову про арешт коштів боржника.

02.02.2012 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (у редакції, яка була чинною на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві), у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можна звернути стягнення.

Зазначені виконавчі провадження були знищені після закінчення терміну зберігання, у зв`язку з чим надати документи виконавчих проваджень не вбачається за можливе.

Як стверджував представник заявника, після повернення виконавчих листів стягувачам, посадові особи Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області ПСМУЮ повинні були скасувати арешти, накладені на майно боржника ОСОБА_1 , проте цього зроблено не було.

Вирішуючи питання про правомірність указаної бездіяльності посадових осіб Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області ПСМУЮ, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Виконавчі провадження № 17939796, № 27612067 здійснювались у період з 2010 по 2012 роки, а отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Нормою ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV визначено випадки, коли виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу.

Так, виконавчий документ повертається стягувачеві у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону).

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV).

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV).

За змістом ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом в тому числі й винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Предметом оскарження у цій справі є бездіяльність посадових осіб Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області ПСМУЮ, яка полягає у невирішенні питання щодо зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу постановами від 30 квітня 2010 року та 02 лютого 2012 року.

За положеннями ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 17 січня 2018 року у справі №910/8019/15-г, від 16 травня 2018 року у справі №10/56-08, від 01 серпня 2019 року у справі №754/15469/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №369/3031/18).

Зважаючи на те, що виконавчий документ у рамках виконавчих проваджень № 17939796 та № 27612067 повернуто стягувачу, відсутні підстави для скасування арештів, накладених у цих виконавчих провадженнях на майно боржника відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що ним помилково ототожнюються обставини, які слугують підставою для повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, та обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 чинного на сьогодні Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

З аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що повернення виконавчого документа стягувачеві не є підставою для зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З огляду на викладене, суд вважає, що скарга представника заявника ОСОБА_1 адвоката Павелка Руслана Сергійовича на бездіяльність Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволенню не підлягає.

Керуючись 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_1 адвоката Павелка Руслана Сергійовича на бездіяльність Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувачі: АТ «ПРОКРЕДИТБАНК», ТОВ «СВЕА ФІНАНС», відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук