Справа №: 272/628/24
Провадження № 2-о/272/57/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, суд -

встановив:

Заявники звернулися до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заяви заявники зазначили, що 04 листопада 2003 року між ними було зареєстровано шлюб у Відділ реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис 91. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося, та з січня 2024 року заявники спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують а тому просять шлюб розірвати. Крім того, заявники зазначили, що між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільного малолітнього сина, про що укладено відповідний нотаріально посвідчений договір. Заявниця ОСОБА_4 зазначила в заяві, що після розірвання шлюбу просить залиши їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - ОСОБА_5 .

Заявники у судове засідання не з`явились, у заяві про розірвання шлюбу зазначили, що розгляд справи просять проводити у їхню відсутність, вказали, що заявлені вимоги підтримують та наполягають на розірванні шлюбу.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 2003 року у Відділ реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис 91 (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження вбачається, що заявники є батьками малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). Заявники спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, з січня 2024 року проживають окремо. Шлюб існує формально.

Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільної малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією договору, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області 07 червня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1163 (а.с. 14).

Майновий спір між заявниками відсутній.

Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей.

Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (частини 3, 4 статті 56 СК України).

Частиною третьою статті 109 СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Водночас, відповідно достатті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (стаття 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали заявників на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу частини другої статті. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Ураховуючи викладене суд задовольняє заяву та розриває шлюб між заявниками.

Відповідно до ст. 113 СК України та ч. 8 ст. 294 ЦПК України, заявниці, ОСОБА_6 , після розірвання шлюбу суд залишає прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - " ОСОБА_5 ".

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 215, 235, 259, 263 - 265, 268, 273, 293,294,354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 04 листопада 2003 року у Відділ реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис 91.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 залишити прізвище " ОСОБА_5 ".

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець