Справа №549/229/24
Провадження №2/549/115/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року селище Чорнухи

Чорнухинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Глущенко Н.М.

при секретарі Зуб Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення заборгованості з орендної плати,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Магду В.А. звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначила, що 01 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі на земельну ділянку загальною площею 1,98 га, яка знаходиться на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області з кадастровим номером :00:008:0040. Пунктом 8 Договору визначено, що останній укладено на 7 років. Відповідно до п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4576,85 грн. На підставі Свідоцтва про спадщину №214 від 23.02.2022 вона є власником даної земельної ділянки.

Також, додатковою угодою від 15.03.2018 року про зміну сторони та внесення змін до договору оренди №б/н від 01.08.2015 було визначено нового орендаря в особі товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», .

Крім цього, було внесено зміни до п.4.2, а саме, сторони домовилися, що строк дії договору поновлюється (продовжується) до 14.11.2022, сплив якого починається з моменту підписання сторонами даної угоди, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Також, п.9 сторони виклали в наступній редакції, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7830,60 грн за рік оренди.

Орендодавець, після 14 листопада 2022 року продовжував користуватися земельною ділянкою, адже, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2024 №2145-ІХ визначено особливості регулювання земельних відносин на час дії воєнного стану.

Пунктом 11 Договору визначено, що орендна плата вноситься у такі строки протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.

Відповідач, діючи у відповідності до вимог чинного законодавства України та умов Додаткової угоди, до 2022 року щорічно виплачував орендну плату позивачу в повному обсязі.

Однак, в порушення договірних зобов`язань відповідач без будь-якого зазначення причин та обґрунтування не виплатив позивачу орендну плату за 2022 рік у сумі 9913,53 грн, та за 10 місяців користування земельною ділянкою у 2023 році у сумі 7126,05 грн.

У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору, позивач має право нарахувати: інфляційні витрати, договірну пеню у розмірі 0,01000 %, 3% річних від простроченої суми. За 2022 рік: інфляційні витрати -629,48 грн, договірна пеня у розмірі 0,01000 % становить 498,65 грн, сума 3% річних становить 409,55 грн. За 2023 рік: інфляційні витрати -85,85 грн, договірна пеня у розмірі 0,01000 % становить 98,33 грн, сума 3% річних становить 80,61 грн.

Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з ТОВ «Райз-Схід» () на її користь: заборгованість з орендної плати за 2022-2023 роки у розмірі 18842,05 гривень та судові витрати.

Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні (а.с. 79-80).

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25 червня 2024 року закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Магда В.А. на адресу суду надійшла заява в якій просила розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просила стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2022-2023 роки на загальну суму 18842,05 грн, судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.

Представник відповідача - ТОВ «Райз-Схід» в судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань про відкладення розгляду цивільної справи на адресу суду не надходило. Також на адресу суду відповідачем не надіслано відзив на позовну заяву. Натомість від ТОВ «Райз-Схід» надійшла довідка-розрахунок по орендній платі за землю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Судом установлено, що 01 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі на земельну ділянку загальною площею 1,98 га, яка знаходиться на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області з кадастровим номером :00:008:0040. Пунктом 8 Договору визначено, що останній укладено на 7 років. Відповідно до п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4567,85 грн. На підставі Свідоцтва про спадщину №214 від 23.02.2022 вона є власником даної земельної ділянки.

Також, додатковою угодою від 15.03.2018 року про зміну сторони та внесення змін до договору оренди №б/н від 01.08.2015 було визначено нового орендаря в особі товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», .

Крім цього, було внесено зміни до п.4.2, а саме, сторони домовилися, що строк дії договору поновлюється (продовжується) до 14.11.2022, сплив якого починається з моменту підписання сторонами даної угоди, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Також, п.9 сторони виклали в наступній редакції, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7830,60 грн за рік оренди.

Орендодавець, після 14 листопада 2022 року продовжував користуватися земельною ділянкою, адже, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2024 №2145-ІХ визначено особливості регулювання земельних відносин на час дії воєнного стану.

Пунктом 11 Договору визначено, що орендна плата вноситься у такі строки протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.

Відповідач, діючи у відповідності до вимог чинного законодавства України та умов Додаткової угоди, до 2022 року щорічно виплачував орендну плату позивачу в повному обсязі.

Однак, в порушення договірних зобов`язань відповідач без будь-якого зазначення причин та обгрунтування не виплатив позивачу орендну плату 2022 рік у сумі 9913,53 грн, та за 10 місяців користування земельною ділянкою у 2023 році у сумі 7126,05 грн.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.

Відповідачем ТОВ «Райз-Схід» не надано жодних доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендної плати.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором оренди землі ( з урахуванням Додаткової угоди від 15.03.2018) було передбачено, що орендна плата складає 7830,60 грн.

Водночас у відповідності до п.10 Договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Враховуючи умови договору, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по орендній платі за 2022 рік в розмірі встановленому договором з урахуванням індексації в сумі 9913,53 грн, що вираховується шляхом множення сукупного індексу інфляції за 2022 рік (126,6 %) на розмір заборгованості (7830,60 грн).

Таким чином у 2022 році сума орендної плати складала 9913,53 грн.

Також з відповідача підлягає стягненню заборгованість по орендній платі за період з 01.01.2023 по 17.11.2023 в розмірі 7126,05 грн.

Розрахунок 7830,60 грн х 103,8 % (індекс інфляції за січень-жовтень 2023 року) = 8128,16 грн.

Оскільки у 2023 році суми орендної плати складала 8128,16 грн, то за період з 01.01.2023 по 17.11.2023 року орендар мав зобов`язання виплатити Орендодавцю 7126,05 грн (8128,16 грн х 320 дні/365 дні = 7126,05 грн).

Отже на сьогоднішній день у ТОВ «Райз-Схід» наявна заборгованість по орендній платі перед позивачем на загальну суму 17039,58 грн.

Також ТОВ «Райз-Схід» має виплатити пеню у розмірі 596,98 грн, 490,16 грн 3% річних від простроченої суми, 715,33 грн інфляційні втрати, а всього 18842,05 грн.

Судом перевірений розрахунок представника позивача в частині нарахування трьох відсотків річних, пені та інфляційних втрат, який є привильним, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за 2022 рік пеню 0,01% від несплаченої суми за 503 дні в розмірі 498,65 грн, інфляційні витрати у розмірі 629,48 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 409,55 грн., за 2023 рік пеню 0,01% від несплаченої суми за 138 днів, в розмірі 98,33 грн. інфляційні витрати у розмірі 85,85 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 80,61 грн.

Такий розмір заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, 3% річних узгоджується з умовами договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язань ТОВ «Райз-Схід» по своєчасній виплаті орендної плати (плати за користування земельною ділянкою), тягне за собою відповідальність передбачену п.41, згідно якого за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору (а.с.22).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України.

В постанові ВСУ від 26 квітня 2017р. по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16) зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Позивач при поданні позову сплатив 1211,20 гривень судового збору.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з такого.

У пункті 82 рішення у справі "Дубовик проти України" від 15.01.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду заявниця має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до приписів ст.141ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено ст.134 ЦПК України.

Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

У відповідності до частин 1,4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Магда В.А. надано: ордер на надання правничої (правової допомоги) серія ВІ №1219231; договір №6/05-1 про надання професійної правничої допомоги від 06 травня 2024 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19.06.2024, яким передбачено, що роботи виконано повному обсязі, зокрема: ознайомлення з наданими клієнтом документами, аналіз та надання консультації на предмет можливості стягнення заборгованості 250 гривень; підготовка та подача позовної заяви до суду 5500 гривень; складання процесуальних документів в межах розгляду справи в рамках суду першої інстанції 250 гривень, а всього 6000 грн. (а.с.99-102).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, відсутність клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про доведеність понесених витрат, стягнувши з відповідача судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем на його користь у розмірі 6000 грн.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 89, 137, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення заборгованості з орендної плати задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» () на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , заборгованість за 2022-2023 рік за договором оренди землі в сумі 18842 (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок дві ) грн 05 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» () на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» () на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Глущенко