Справа № 523/6315/24
Провадження №2/523/3537/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

Установив:

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття спільними дітьми. Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про народження дітей батьком записаний ОСОБА_2 . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні. Як зазначила позивачка, знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивач крім того зазначила, що відповідач проживає у місті Странрар, котре знаходиться в Шотландії, має офіційне працевлаштування та отримує стабільний дохід. Позивачка звернулась до суду 15 квітня 2024 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 16 квітня 2024 року було прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 20,21).

Позивачка в судове засідання не з`явилась та надала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. (а.с. 29).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлявся неодноразово належним чином. Його представником адвокатом Пустовойтенко О. А. надано 01 липня 2024 року відзив на позовну заяву. Сторона відповідача зазначила, що позивач вводить суд в оману, оскільки єдиний дохід відповідача це пенсія по інвалідності, оскільки ОСОБА_2 інвалід 3-ї групи, також у відповідача відсутній транспортний засіб, а за кордоном він перебував на лікуванні, а не на відпочинку. Пенсійних виплат вистачає лише на лікування та він не в змозі в повному обсязі матеріально забезпечити навіть себе. (а.с. 30-32).

Також представник відповідача - адвокат Пустовойтенко О. А. надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, уважно оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками сина - дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 5,6 У свідоцтвах про народження дітей батьком записаний ОСОБА_2 . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні. Знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивачка звернулась до суду 15 квітня 2024 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дітьми повноліття.

Належних та допустимих доказів працевлаштування ОСОБА_2 закордоном та отримання відповідно стабільних доходів матеріали справи не містять та стороною позивача не доведено.

ОСОБА_2 пенсіонер та інвалід 3-ї групи та його пенсійні виплати за січень травень 2024 року загалом склали 14460 гривень. (близько 3000 гривень щомісяця). (а.с. 35,36).

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 15 квітня 2024 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 15 квітня 2024 року.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із вказаних норм закону спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, а потім на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 сімейного Кодексу України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 15 квітня 2024 року та до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, а з ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя