Справа №601/1354/24
Провадження № 2/601/446/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

при секретарі судового засідання Бончик А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Трачука І.А.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника служби в справах дітей ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Кременецької міської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Кременецької міської ради про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 21 січня 2009 року у Попівецькій сільській раді Кременецького району було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 2. Від шлюбу у сторін народилися діти: донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Кременецького районного суду від 25 вересня 2023 року із відповідачки стягнено аліменти на дітей. Даних аліментів відповідачка не платить. Діти перебувають на повному утриманні батька. Іншої матеріальної допомоги відповідачка дітям не надає. 04 вересня 2023 року відповідачка склала нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на проживання дітей з позивачем по місцю його проживання і реєстрації - АДРЕСА_1 . 06 жовтня 2023 року відповідачка склала нотаріально посвідчену заяву про відмову від батьківських прав відносно дітей. Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за те, що на декілька днів залишила дітей без нагляду, не цікавилася їх життям та здоров`ям.

У зв`язку із тим, що відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно виховання дітей, їх навчання, підготовкою до самостійного життя, не піклувалася про їх фізичний і духовний розвиток ОСОБА_1 подав позов про позбавлення її батьківських прав. Відповідач визнала даний позов і погодилася із обставинами, які в ньому були вказані, однакрішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2024 року, позивачу відмовлено у позові через те, що службою у справах дітей надано висновок про недоцільність позбавлення її батьківських прав. Даним рішенням попереджено відповідачку про необхідність зміни свого ставлення до виховання дітей та покладено контроль на орган у справах дітей за виконанням відповідачем батьківських прав та обов`язків по вихованню дітей.

Із дати винесення судового рішення відповідачка жодного разу не відвідувала дітей та не брала жодної участі у їх утриманні і вихованні.На початку квітня 2024 року відповідачка перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прибула по місцю проживання позивача з дітьми та влаштувала скандал з приводу того, що вона хоче забрати дітей і вивезти їх за межі України.Позивач був змушений викликати працівників поліції задля припинення її протиправних дій, на підставі чогопрацівниками поліції було складено адміністративні протоколи на ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства та винесено обмежувальний припис. Після цього відповідачка повторно прибула до місця проживання дітей і хотіла, щоб діти їхали із нею до Польщі, однак вони відмовились.З даного приводу між сторонами виник спір про місце проживання дітей.Позивач вважає, що такі дії відповідачки відносно неповнолітніх дітей є неправильними, оскільки травмують їх дитячу психіку, тому що дитина перебуває в атмосфері постійного страху та агресії, яка негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток. Діти постійно перебувають під доглядом і вихованням батька, ходять до школи по місцю проживання, мають свої кімнати для проживання, забезпечені всім необхідним для навчання, тут їх друзі, вчителі.Відповідачка у Польщі їм цього не забезпечить, оскільки власного житла немає, доходів також немає. Тому, позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Трачук І.В. позов підтримали та просили його задовольнити, з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Вона не ухиляється від виховання доньки. Вона має намір вивезти дитину за кордон, вона буде мати змогу разом з нею працювати та себе забезпечувати. Вважає, що дітям немає необхідності навчатися. Тому в задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Кременецької міської ради Наумович В.В. в судовому засіданні пояснив, що вважає проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , буде відповідати інтересам дитини.

Будучи допитаною в якості свідка неповнолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що проживає з народження разом з батьком ОСОБА_1 та хоче проживати разом із ним у АДРЕСА_1 . Вона ходить в школу в сусіднє село, має друзів, з нею також проживає її старша сестра.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

20 травня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву.

19 червня 2024 року ухвалою суду, залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Кременецької міської ради в частині позовної вимоги про визначення місця проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з її батьком ОСОБА_1 у селі Богданівка, Кременецького району Тернопільської області.

Ухвалою суду від 19 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши неповнолітнього свідка, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , між сторонами 21 січня 2009 року у Попівецькій сільській раді Кременецького району Тернопільської області, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 26, складений Дунаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 10.12.2012 року та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №30, складений Дунаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 01.12.2009 року.

Старостою с. Богданівка ОСОБА_7 за участі представників громадськості проведено перевірку та складено 17.08.2023 акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї в якій проживають неповнолітні діти разом з батьком ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_8 .

Згідно заяви ОСОБА_2 від 04.09.2023 остання дала свою згоду на проживання та реєстрацію своїх малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . Заява засвідчена приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Тернопільської області Ковтунович О.П.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2023 року (справа №601/2099/23), розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований 21 січня 2009 року у Попівецькій сільській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 2.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2023 року (справа №601/2299/23), судом ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 серпня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 06.10.2023 остання відмовилась від батьківських прав на малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заява засвідчена приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Михайловою Г.В.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2023 року (справа № 601/2828/23), визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2024 року (справа № 601/3069/23), в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Кременецької міської ради про позбавлення батьківських прав, - відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання своїх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на орган опіки та піклування по місцю проживання дітей контролю за виконанням ОСОБА_2 батьківських прав та обов`язків по вихованню дітей.

Згідно розрахунків заборгованості по аліментах №10077 від 21.03.2024 та № 20324 від 14.06.2024, заборгованість по аліментах ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 601/2299/23 від 26.10.2023 Кременецького районного суду, станом на 01.06.2024 становить 31 782,39 гривень.

З характеристики наданої класними керівниками та в.о. директора Дунаївської ЗОШ І-ІІІ ст. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зарекомендували себе як здібні, розумні діти, беруть активну участь у житті класу, дружні та добрі. Їх батько ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, забезпечує високий рівень навчання дітей. Мама дітей у вихованні участі не бере, з класними керівниками на зв`язок не виходить, на батьківські збори не приходить. У вихованні дітей бере участь їхня бабуся.

Згідно актів обстеження від 22.03.2024 та 25.03.2024 встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . При обстеженні і зі свідчень свідків встановлено, що бувша дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не зареєстрована і не проживає за даною адресою. ОСОБА_1 проживає разом із своїми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та мамою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Діти комунікабельні, відкриті, контактні. Зі слів дітей, мама перебуває закордоном, вони за мамою сумують, але вона їм рідко телефонує.

Згідно витягу №199/09-2415 від 21.03.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Вказаний житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 372546837.

ОСОБА_1 має позитивну характеристику з місця проживання, що підтверджується характеристикою № 77/01-05/09 від 04.04.2024, виданої виконавчим комітетом Кременецької міської ради.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2024 року (справа № 601/1208/24), ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП та частиною 1 статті 173-2 КУпАП, на підставі статті 36 КУпАП, призначено їй стягнення у виді сплати штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , за місцем його проживання.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед слід виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради від 21.05.2024 року № 1812, затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч. 1 ст.33 Конституції).

Однак визначення місця проживання дитини має свою специфіку, оскільки дитина, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже, чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також суд зазначає, що при вирішенні спору щодо дитини судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення вказаного спору.

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одним з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

У статті 12 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

01 квітня 2007 для України набула чинності Європейська конвенція про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року.

Положеннями статті 3 Європейської конвенції передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду).

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється наступними правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультації; мати можливість висловлювати свої думки; бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення.

Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено порядок прийняття рішення судовими органами під час розгляду справи, що стосується дитини.

Так, якщо внутрішнім законодавством дитина взнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує дитину сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб (у разі необхідності - приватно), якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Згідно зі статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Таким чином, дослідивши повно та всебічно всі обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, оскільки вона там проживає з народження, має необхідні умови для проживання та навчання, бажає проживати з батьком. Також судом враховано поведінку матері, яка має намір вивезти дітей за кордон, не пояснивши достатньо вагомі для цього причини.

Крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, а тому, беручи до уваги те, що місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків, так і здійснення прав, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_1 , сплачені судові витрати в сумі 1211 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 10.07.2024.

Головуючий: