№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7664/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Петров Д.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Петрова Д.В., у цивільній справі №758/14066/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 10 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 465593-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку останньої. ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 02 листопада 2023 року в неї утворилась заборгованість в розмірі 32 260,80 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 20 760,80 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1500,00 грн. Таким чином, ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2024 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 465593-КС-002 про надання кредиту від 10 червня 2023 року, а саме 32 260,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 147, 20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та повернути ТОВ «Бізнес Позика» лише тіло кредиту 10 000,00 грн. з відрахуванням коштів, сплачених як судовий збір 3220,50 грн., а саме, 6779,50 грн. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона є одинокою матір`ю та працювала в школі помічником вчителя. Заробітної плати, яку вона отримувала, не вистачало на проживання, тому, вона була вимушена брати кредити. Всього вона одержала 57 кредитів, 46 з яких вона закрила, тому мала гарну кредитну історію. Проте, в подальшому, її було звільнено з роботи, і вона залишилася вдома та доглядала дитину. З усіма кредитним компаніями вона змогла домовитися про реструктуризацію, на відміну від ТОВ «Бізнес Позика», яке вирішило звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Також, зазначила, що у зв`язку з воєнним діями в Україні, вона в цілях безпеки виїхала з сином за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 465593-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується пропозицією щодо укладення договору, самим договором, візуальною формою послідовності дій клієнта, анкетою клієнта та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Відповідно до вказаного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування вказаної суми коштів на банківську картку останньої зі сплатою стандартної процентної ставки за кредитом 2,00000000 % в день, зниженої процентної ставки 1,16395000 % в день, та комісії 1500,00 грн. строком на строк 16 тижнів.

Проте, ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка відповідно до наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку станом на 02 листопада 2023 року склала 32 260,80 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 20 760,80 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1500,00 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» та стягнув з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечувала укладення нею договору № 465593-КС-002 про надання кредиту від 10 червня 2023 року з ТОВ «Бізнес Позика», до відзиву на позов не надала жодних доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань за договором, або на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також не оспорювала укладення нею договору та визнала отримання нею кредиту, наполягаючи на необхідності врахування її кредитної історії та погіршення майнового стану.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором.

Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на погіршення її майнового стану, пов`язаного із звільненням із роботи, та вимушені дії щодо виїзду за кордон. Такі посилання не можуть бути підставою для звільнення або часткового звільнення її від виконання зобов`язань за договором, та не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді