УХВАЛА

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 522/2679/24

провадження № 61-8994ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 29 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 29 травня 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу в зв`язку із зловживанням процесуальними правами.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши, що позивач тричі звертався до суду з цим самим позовом, ухвалами суду позовна заява зокрема була залишено без руху з метою сплати судового збору, однак, стороною позивача надсилалися заяви про залишення справи без розгляду у зв`язку з неможливістю сплати судового збору, дійшов висновку, що таку процесуальну поведінку позивача слід визнати зловживанням процесуальними правами.

У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 29 травня 2024 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що його процесуальні дії не є зловживанням правами, а є проблемами з грошима, оскільки тільки 22 лютого 2024 року позивачу вдалося знайти кошти для сплати судового збору.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Апеляційним судом встановлено.

30 листопада 2023 року ОСОБА_1 вперше звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики (справа № 522/23187/23).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2023 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору, позову заяву залишено без руху, у зв`язку з не сплатою судового збору та відсутність одного примірника позову та копій всіх однакових додатків для кожного з відповідачів.

14 грудня 2023 року засобами електронного зв`язку без скріплення електронним цифровим підписом від позивача надійшла заява про повернення документів та про залишення справи без розгляду, у зв`язку з неможливістю сплати судового збору.

Ухвалою місцевого суду від 26 грудня 2023 року позовна заява повернута позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків.

ОСОБА_1 18 грудня 2023 року вдруге звернувся до суду з тотожним позовом (справа №522/23904/23).

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року позовна заява повернута ОСОБА_1 на підставі пункту 6 частини четвертої статті 185 ЦПК України, оскільки у справі № 522/23187/23 не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

ОСОБА_1 23 січня 2024 року втретє звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики (справа № 522/984/24).

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року позивачу відмовлено у звільненні від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та відсутність одного примірника позову та копій всіх однакових додатків для кожного з відповідачів.

20 лютого 2024 року засобами електронного зв`язку без скріплення електронним цифровим підписом від позивача надійшла заява про повернення документів та про залишення справи без розгляду, у зв`язку з неможливістю сплати судового збору.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2024 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 в зв`язку з неусуненням недоліків.

23 лютого 2024 року ОСОБА_1 вчетверте звернувся до суду з даним позовом .

Приморський районний суд м. Одеси дійшов висновку, що звертаючись до суду з тотожними позовами та подаючи заяви про залишення позову без розгляду у зв`язку з неможливістю сплати судового збору, ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року, правильно наголосив, що звертаючись вчетверте із тотожною позовною заявою, ОСОБА_1 не усунув недоліки, про які вказував в ухвалах місцевий суд, що є підставою для обґрунтованого висновку про зловживання позивачем процесуальними правами.

Верховний Суд погоджується з таким висновком та констатує, що об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень, викладених в ухвалах місцевого суду, якими залишено без руху позовну заяву, ОСОБА_1 в касаційній скарзі не наведено.

Отже, ОСОБА_1 двічі повернуто позовну заяву саме у зв`язку із несплатою судового збору, що є підставою вважати про зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами.

Така свідома процесуальна поведінка ОСОБА_1 є проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню.

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм права та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судом, зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування апеляційним судом норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 29 травня 2024 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 29 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян