Справа № 167/1131/23 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І. І.
Провадження № 22-ц/802/162/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін у місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» підписала заяву № б/н від 07 жовтня 2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Однак, позичальник взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», розмір якої станом на 23 серпня 2023 року становить 30103,08 грн, з яких: 24178,56 грн - заборгованість за кредитом та 5924,52 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 30103,08 грн та судові витрати у розмірі 2684 грн.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24178 грн 56 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» 2155 грн 79 коп судового збору.

Не погодившись частково із даним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками в сумі 5924,52 грн з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що, встановивши факт надання банком відповідачу кредиту та неповернення його відповідачкою, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за кредитом, враховуючи погоджений сторонами розмір базової процентної ставки за користування кредитом - 42% річних на залишок заборгованості, про що зазначено в заяві від 05.04.2021 року про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка була підписана ОСОБА_1 .

Апелянт вважає, що цією заявою з відповідачем було погоджено отримання банківських послуг, розмір кредитного ліміту, умов кредитування, а саме розмір відсоткової ставки на залишок заборгованості. Заперечень щодо підпису вказаної Заяви відповідачем не надано, своїм підписом відповідач ОСОБА_1 підтвердила погодження умов кредитування 05.04.2021. Таким чином, на думку апелянта, висновок суду про відсутність погодження умов кредитування не відповідає наданим у справі доказам, та є безпідставним і помилковим. Вважає, що наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог зі стягнення заборгованості за процентами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, заперечень щодо позову банку, а також щодо доводів апеляційної скарги позивача відповідач ОСОБА_1 ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не подавала, хоча була належним чином (рекомендованими листами) повідомлена судами про наявність позову та апеляційної скарги і їй надсилались копії зазначених документів з ухвалами суду та заочним рішенням суду першої інстанції на вказану компетентними органами адресу її реєстрації (а.с.63,68,69, 78,79,89,93,97).

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, слід зазначити, що рішення місцевого суду, згідно зі змістом апеляційної скарги, оскаржене лише в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом, тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення на користь банку тіла кредиту не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існують договірні зобов`язання, які підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 07.10.2019 року. Встановивши що відповідач користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту. При цьому, суд зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, комісії та пені. Суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування заборгованості за відсотками, нарахованими за користування кредитом.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо відмови у стягненні заборгованості за відсотками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07.10.2019 року, за змістом якої відповідач погоджується, і що дана анкета разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг (а.с. 10-19).

Згідно із довідкою АТ КБ «Приватбанк» за укладеним між сторонами кредитним договором б/н від 07.10.2019 року відповідачу ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 («універсальну») з терміном дії до вересня 2023 року.

Зазначена вище анкета-заява позичальника містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але в ній дійсно не конкретизовано, яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Судом першої інстанції правильно було дано правову оцінку вказаній анкеті-заяві, як такій, на підставі якої не можна встановити дійсні умови договору щодо строків кредитування, процентної ставки та наслідків невиконання умов договору.

Проте, суд не звернув уваги на те, що позивачем до матеріалів справи долучено також копію письмової заяви ОСОБА_1 з її підписом про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 05.04.2021, якою сторони погодили, зокрема, процентну ставку для карт Універсальна на рівні 42,0% річних (а.с.10-19).

Як убачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , по кредитній картці № НОМЕР_1 відбулись наступні зміни кредитного ліміту: 07 жовтня 2019 року кредитний ліміт:0,00 грн; 05 квітня 2021 року - кредитний ліміт - 5000,00 грн; 13 жовтня 2021 року - збільшення кредитного ліміту до 15000,00 грн; 14 січня 2022 року - збільшення кредитного ліміту до 25000,00 грн; 04 квітня 2023 року - зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн.

З наданого позивачем розрахунку та з виписки за договором також видно, що з часу укладення договору від 07.10.2019 року та видачі картки з № 449493 ОСОБА_1 фактично майже не користувалася послугами банку, однак після підписання нею зазначеної раніше заяви від 05.04.2021 року та збільшення ліміту до 5000 грн вона саме цією карткою почала активно користуватися упродовж тривалого часу - до лютого 2023 року.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується в тому числі і випискою з рахунку та розрахунком боргу, з яких вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала їх погашення.

Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 , за кредитним договором № б/н від 07 жовтня 2019 року станом на 23 серпня 2023 року перед АТ КБ «Приватбанк» становить 30103,08 грн, з яких: 24178,56 грн - заборгованість за кредитом та 5924,52 грн - заборгованість за відсотками.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з викладеного, встановивши отримання позичальником грошових коштів у сумі 24178,56 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 53-54) та не спростовано відповідачкою, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку тіла кредиту в розмірі 24178,56 грн.

Приймаючи до уваги, що банком надано суду заяву позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 05.04.2021 року, яка підписана сторонами та містить погоджені умови, зокрема, щодо розміру відсотків за користування кредитом з використанням картки Універсальна на рівні 42,0% річних (а.с. 10-19); враховуючи, що відповідачка не заперечила факт підписання нею вказаної заяви, відкриття банківського рахунку, отримання банківської картки та користування кредитним лімітом, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з боржника на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості і за простроченими відсотками за користування кредитом у сумі 5924,52 грн.

Зазначена вище заборгованість за відсотками за користування кредитом нарахована банком у межах погодженої сторонами відсоткової ставки, тобто у межах 42,0% річних.

Відповідно до виписки з особового рахунку, ОСОБА_1 користувалась кредитним лімітом з квітня 2021 року по лютий 2023 року, здійснюючи перекази коштів, поповнення мобільного рахунку, розрахунки у відділеннях магазинів, тощо, що також свідчить про визнання відповідачкою умов кредитного договору від 07.10.2019 року з урахуванням заяви від 05.04.2021 року.

На зазначене місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, залишивши поза увагою погодження між сторонами процентної ставки за користування кредитом у заяві ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 05.04.2021 року, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні на користь банку відсотків за користування кредитом з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви (2684,00 грн.) та апеляційної скарги (4026,00 грн.) у загальному розмірі 6710,00 грн. (а.с. 1, 87).

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року в даній справі в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом та в частині розподілу судових витрат скасувати й ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовну вимогу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 5924 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн 00 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2024 року.

Головуючий

Судді