Справа № 352/815/24
Провадження № 2/352/335/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Представник позивача 27.02.2024 звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договорому розмірі 130549,75 грн.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідачка 15.05.2019 уклала з АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Р25.00109.005262616 на строк 60 місяців. 07.07.2023 між первісним кредитором АТ «Ідея Банк» і позивачем ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений договір факторингу № 07072023. Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором у розмірі 130549,75 грн, з яких 58400,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 3460,27 грн заборгованість за відсотками, 68688,77 грн заборгованість за комісіями. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача у позовній заяві просив справу розглянути в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка не з`явилася у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що 15.05.2019 АТ «Ідея Банк» та відповідачка ОСОБА_1 уклали договір кредиту № Р25.00109.005262616, відповідно до якого банк надав, а відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 68200 грн на строк 60 місяців, тобто до 15.05.2024, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % річних (а.с.6).

Згідно п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги із щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку № 1 як «Інші послуги банку».

Як зазначено в паспорті споживчого кредиту (а.с.7), що є додатком № 1 до договору кредиту, плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,90 % щомісячно від початкової суми кредиту. Згідно п. 5 паспорта, який передбачає порядок повернення кредиту, відповідачка до 15.05.2024 мала повернути банку 68200 грн тіла кредиту, 4119,39 грн відсотків та 118054,20 грн за інші послуги банку (плата за обслуговування кредитної заборгованості).

07.07.2023 між первісним кредитором АТ «Ідея Банк» і позивачем ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений договір факторингу № 07072023 (а.с.12-13).

Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором у розмірі 130549,75 грн, з яких 58400,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 3460,27 грн заборгованість за відсотками, 68688,77 грн заборгованість за комісіями (а.с.14).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

При вирішенні цієї справи суд згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правовий висновок, який міститься в постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017, загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного Банку України постановою від 08.06.2017 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У рамках розгляду цієї справи суд установив, що п. 1.5 укладеного між первісним кредитором і відповідачкою договору кредиту встановлює сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,90 % від початкової суми кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем, що суперечить вимогам ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свідчить про нікчемність цієї умови договору.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про стягнення з відповідачки 68688,77 грн заборгованості за комісіями та часткове задоволення заявленого позову.

Суд стягує з відповідачки на користь позивача 61860,98 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з 58400,71 грн заборгованості за тілом кредиту та 3460,27 грн заборгованості за відсотками.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 61860,98 грн, що становить 47,38 % від заявленої суми позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1434,67 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст. 141, 263-265, 279, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,у користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , 61860 (шістдесят одну тисячу вісімсот шістдесят) грн 98 коп. заборгованості за кредитним договором № Р25.00109.005262616 від 15.05.2019, що складається з 58400,71 грн заборгованості за тілом кредиту, 3460,27 грн заборгованості за відсотками, та 1434 (одну тисячу чотириста тридцять чотири) грн 67 коп. судових витрат, а всього 63295 (шістдесят три тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 65 коп.

У решті позову на суму 68688,77 грн відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», вул. Петлюри, 30, м. Київ, 01032, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 15.07.2024.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ