КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 359/5930/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9858/2024Головуючий у суді першої інстанції - Яковлєва Л.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Індутним-Шматко Станіславом Миколайовичем, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.07.2011 у розмірі 61 015 грн. 92 коп. станом на 28.05.2023, яка складається з наступного: 50 124 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом; 10 891 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судові витрати у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 19.07.2011 ОСОБА_1 підписав з банком Анкету-заяву, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 50000 грн. 00 копа

При цьому, підписуючи вказану Анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір).

Разом з тим, вказує, що в порушення умов Договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконував та станом на 28.05.2023 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 61 015 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 50 124 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом; 10 891 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.07.2011 станом на 28.05.2023 в розмірі 61 015 грн. 92 коп. та судові витрати в розмірі 2684 грн. 00 коп. (а.с. 128-133).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, надана позивачем анкета-заява не містить жодних умов кредитування, зокрема встановлення відповідальності у вигляді сплати відсотків за користування кредитом, а ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Вказує на неврахування судом першої інстанції того, що ані витяг з Тарифів, ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 .

При цьому, зазначає, що оскільки відповідачем в дійсності не погоджено жодних умов кредитування у письмовій формі (суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, комісій, розміру пені та штрафу), проценти та інші похідні нарахування, які включені позивачем у заявлену ним суму основного боргу, не можуть стягнуті з відповідача, а тільки може бути стягнута сума коштів, фактично видана відповідачу і не сплачена позивачу, в межах строків позовної давності.

Також, вважає, що судом першої інстанції помилково не застосовано до позовних вимог строк позовної давності та зазначено, що строк дії перевипущеної картки ОСОБА_1 встановлено до грудня 2025 року, а з позовом банк звернувся до суду у червні 2023 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19 липня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій підтвердив свою згоду на те, що вказана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» за договором №б/н, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 , останньому надано кредитні картки: № НОМЕР_1 із датою відкриття 19 липня 2011 року, терміном дії 01/15, № НОМЕР_2 із датою відкриття 08 січня 2015 року, терміном дії 02/18, № НОМЕР_3 із датою відкриття 02 квітня 2017 року, терміном дії 03/21, № НОМЕР_3 із датою відкриття 27 лютого 2018 року, терміном дії 03/21, № НОМЕР_4 із датою відкриття 16 лютого 2021 року, терміном дії 12/24, № НОМЕР_5 із датою відкриття 15 листопада 2021 року, терміном дії 12/25 (а.с. 14).

Із довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір № б/н), вбачається, що станом на 19 липня 2011 року кредитний ліміт за кредитною карткою було встановлено у розмірі 5600,00 грн., 21 серпня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 6600, 00 грн., 20 січня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 16 600, 00 грн., 21 січня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 17 000, 00 грн., 24 травня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 19 000, 00 грн., 31 серпня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 24000, 00 грн., 13 жовтня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 25000,00 грн., 20 лютого 2018 року кредитний ліміт збільшено до 27000,00 грн., 11 січня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 35000,00 грн., 11 січня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 30000,00 грн., 18 січня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн., 26 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 13).

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 19.07.2011 та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував у повному обсязі та станом на 28.05.2023 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 61 015 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 50 124 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом; 10 891 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про видачу карток, довідку про зміну умов кредитування, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, виписку щодо руху коштів по банківський карті, що видавалась на підставі підписання анкети-заяви.

Зі змісту виписки з особового рахунку вбачається, що відповідачем фактично було отримано 50 124 грн. 56 коп. кредитних коштів.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, не містить жодних даних про умови кредитування.

Наявний у матеріалах справи паспорт споживчого кредиту від 09.05.2022 також не може розцінюватися як погоджені сторонами умови договору про надання банківських послуг, оскільки, як вбачається із застереження, що міститься у ньому, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

До того ж, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору про надання банківських послуг.

В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором кредиту.

Разом з тим, дослідивши наданий АТ «КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку колегія суддів встановила, що в рахунок погашення процентів з рахунків позивача було списано грошові кошти у загальній сумі 19 018 грн. 66 коп.

Отже, оскільки в силу вищевстановлених обставин справи зараховані АТ «КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості по процентам суми мають бути враховані при визначення сум кредиту, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню фактично отримана та неповернута сума кредитних коштів в розмірі 31 105 грн. 90 коп. (50124,56 - 19018,66).

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, строк дії перевипущеної картки ОСОБА_1 встановлено до грудня 2025 року, а з позовом банк звернувся до суду у червні 2023 року.

У свою чергу, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово приходив до висновку, що за договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного кредиту перебіг позовної (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

За вказаних обставин, позивачем пред'явлено свої вимоги до відповідача в межах строків позовної давності.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1368 грн. 30 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Проте, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 973 грн. 55 коп., що також є пропорційним до задоволених вимог апеляційної скарги.

В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

А отже апеляційний суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача різницю у вказаних сумах, що становить 605 грн. 25 коп.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Індутним-Шматко Станіславом Миколайовичем, - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 31105 (тридцять одна тисяча сто п'ять) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п'ять) грн. 25 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова