Справа № 545/2888/24
Провадження № 2-з/545/17/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

10 липня 2024 рокум. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О., розглянувши заяву сторони позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 борг в сумі 260523,28 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати.

10.07.2024 року на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Lada Vida» р/н НОМЕР_1 , який, як зазначає позивач, належить ОСОБА_2 .

Так, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, відповідач ОСОБА_2 відмовляється повертати борг, є офіційно не працевлаштованим, а автомобіль може бути ним відчужено чи переоформлено на корить третіх осіб, що може значно утруднити виконання рішення суду.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводиться суддею одноособово, в порядку ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно правил частин 5 та 6 вказаної статті, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно правил статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, суд приходить до висновку, що в даному випадку, заява про забезпечення позову не містить усіх відомостей потрібних для забезпечення позову.

Так, заявник в своїй заяві просить суд накласти арешт на автомобіль марки «Lada Vida» р/н НОМЕР_1 . В той же час, заява не містить відомостей (відповідних реєстраційних документів) про належність на момент розгляду заяви зазначеного майна саме відповідачу, вартості такого майна для визначення співмірності вжиття заходів забезпечення позову, що свідчить про неналежне обґрунтовування підстав для застосування відповідного заходу забезпечення.

Таким чином, враховуючи, що заявником не надано відомостей про те, кому на праві власності належить транспортний засіб, на який він просить накласти арешт, його вартості, у зв`язку з чим такий спосіб забезпечення позову може вплинути на права третіх осіб, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним і суд не має права забороняти власнику користуватися належним йому майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяТетяна ЗУБ