Справа № 276/747/24
Провадження по справі №2/276/286/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Бобра Д.О.

секретаря судового засідання: Свиридок А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 16.10.2023 близько 19 год. 45 хв. водій автомобіля "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 рухаючись по автодорозі "Виступовичі - Житомир Моuилів-Подільський" зі сторони м. Житомир, у напрямку м. Коростень, поблизу с. Старий Бобрик, Новоборівської ТГ, Житомирського р-ну, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної події пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача. Оскільки, позивач ОСОБА_2 є матір`ю загиблого ОСОБА_4 , перебувала на його утриманні, то у зв`язку зі смертю сина їй спричинена моральна шкода, а також шкода, яка проявилася у втраті годувальника. 31 жовтня 2023 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування, а саме: 80400,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закону №1961-IV, та 241200,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника. 13.11.2023 року відповідачем виплачено страхове відшкодування в частині відшкодування моральної шкоди, а в іншій частині (відшкодування по втраті годувальника) не виплачено. Бездіяльність відповідача у виплаті страхового відшкодування позивач вважає незаконною, а тому просила суд стягнути з ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на її користь страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 241200 грн. Разом з позовною заявою представником позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України подано заяву на продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 11.04.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю. В обгрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що позивач не має права на утримання від загиблого в ДТП ОСОБА_4 , оскільки її пенсія у розмірі 3 тис. грн перевищує прожитковий мінімум, встановлений на 2023 рік у розмірі 2093,00 грн. Також, вважає довідку Новоборівської селищної ради від 24.10.2023 недопустимим доказом, оскільки вона не має вихідного номера, у ній не зазначено на підставі яких доказів селищною радою було зроблено висновок про перебування позивачки на утриманні загиблого. Крім того, ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" вважає, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, не відповідають ціні позову, в позовній заяві не надано попереднього розрахунку витрат на професійну правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовільнити, додатково зазначив, що позивач мала право та перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_4 , оскільки є непрацездатною особою, хворіє на хронічні хвороби та потребує постійного лікування, загиблий син позивачки утримував домашнє господарство, купував ліки та дрова для опалення будинку, оскільки пенсія позивачки незначна, а його дохід дозволяв утримувати матір.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направив, заяв та клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Згідно із ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 16.10.2023 близько 19 год. 45 хв. водій автомобіля "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 рухаючись по автодорозі "Виступовичі - Житомир Мотилів-Подільський" зі сторони м. Житомир, у напрямку м. Коростень, поблизу с. Старий Бобрик, Новоборівської ТГ, Житомирського р-ну, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної події пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

За фактом ДТП матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України 17.10.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340. 22.12.2023 року слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Мельник Юлія Анатоліївна, розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000340 від 17.10.2023 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.сп. 21-26).

Позивач ОСОБА_2 є матірю загиблого ОСОБА_4 (а.сп. 30-31) та отримує пенсію по віку з 10.04.2000 року. (а.сп. 36).

Згідно довідки про доходи від 27.10.2023 позивач у період з травня по жовтень 2023 року отримувала пенсію по віку у розмірі 3 тис. грн. щомісячно.

Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого №2478 та довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новоборівської селищної ради №100 від 29.02.2024 позивач неодноразово зверталась за медичною допомогою до сімейного лікар`я, їй встановлено діагноз «Цереброваскулярне захворювання з цефалгічним, церебростенічним синдромом, вестибуло-атактичними порушенням. Ішемічна хвороба серця (ІХС) дифузний кардіосклероз, Серцева недостатність (СН), Симптоматична гіпертензія» і потребує постійного лікування (а.сп.39-41).

Згідно довідки Новоборівської селищної ради від 24.10.2023 позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилася на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з матір`ю в АДРЕСА_1 , вів спільне господарство, перебував у хорошій фізичній формі та володів професійними навиками і постійно виконував різноматні роботи на замовлення жителів територіальної громади, працював трактористом в Новоборівському дитячому будинку-інтернаті.

З довідки Новоборівського дитячого будинку-інтернату №260 від 24.10.2023 вбачається, що загиблий ОСОБА_4 працював у даному будинку-інтернаті, за період з жовтня 2022 по вересень 2023 отримав заробітної плати в сумі 100895 грн, таким чином його середньомісячний дохід за останній рік перед загибеллю становить 8408 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка проживає по сусідству з позивачем в АДРЕСА_2 повідомила, що загиблий ОСОБА_4 постійно проживав зі своєю матірю, утримував будинок, обробляв присадибну ділянку, з якої вони споживали сільськогосподарські культури, також працював у будинку-інтернаті та постійно купував матері ліки і дрова на зиму, оскільки в будинку пічне опалення, вартість дров на рік складає близько 12 тис. грн і позивач не мала можливості придбати їх із своєї пенсії, також ОСОБА_4 купляв обігрівачі в будинок. Свідок вказала, що позивач хворіє, є немічною особою, не може самостійно далеко відійти від будинку, зокрема в магазин чи аптеку, її син ОСОБА_4 винаймав автомобіль щоб завести матір до лікарні. Після смерті сина позивач не може зараз обробляти земельну ділянку, навіть витягнути відро води з криниці, просить про допомгу у сусідів.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215201098, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ (а.сп. 50).

03.11.2023 представником позивача направлено до відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення про настання страхового випадку та заяви на виплату страхового відшкодування: 80400,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 241200,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника (а.сп. 51-53, 94-95).

Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону №1961-ІV:, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

13.11.2023 року відповідачем виплачено страхове відшкодування в частині відшкодування моральної шкоди, що не заперечується сторонами, а в іншій частині (відшкодування по втраті годувальника) не виплачено.

Таким чином, бездіяльність відповідача у виплаті страхового відшкодування позивач вважає незаконною, а тому прийняла рішення про звернення в суд за захистом своїх порушених прав на страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону №1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановленихстаттею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

У частинах першій третій статті 1200 ЦК України зазначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (стаття 1202 ЦК України).

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначена стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

При цьому, відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц, провадження № 61-33638св18; від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц, провадження № 61-20355св19; від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц, провадження № 61-320св20. Також такі висновки зроблено колегією суддів Верховного Суду від 08.09.2021року по справі № 577/1316/20ц (провадження № 61-7108св21).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності встановлено, що позивачка проживала спільно із загиблим в ДТП сином ОСОБА_4 в одному будинку, перебувала на його утриманні, син перебував у гарній фізичній формі, вів домашнє господарство (довідка Новоборівської селищної ради від 24.10.2023), позивач мала хронічні хвороби та потребувала постійного лікування (довідка КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новоборівської селищної ради №100 від 29.02.2024), загиблий ОСОБА_4 працював офіційно та його заробітна плата була майже втричі більша за пенсію позивача та саме він з показань свідка ОСОБА_5 утримував будинок, забезпечиував його паливом, та купував матері ліки і продукти харчування, що свідчить не лише про право позивача на утримання від загиблого сина ОСОБА_4 а й про фактичне перебування на його утриманні на час дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідно до статей 1187, 1200 ЦК України та статей 6, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на її користь підлягає стягненню страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача про те, що довідка Новоборівської селищної ради від 24.10.2023 не є належним та допустимим доказом, оскільки остання у розумінні ч.2 ст. 76 ЦПК України є письмовим доказом, містить інформаціє щодо предмета доказування, зокрема місця постійного проживання позивача та її сина, перебування позивача на його утриманні, видана уповноваженими посадовими особами органу місцевого самоврядування, містить їх підписи та дату видачі.

При цьому повноваження органу місцевого самоврядування на видачу довідок правового характеру передбачено ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно якої виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження, а також ч.3 ст. 3 Закону України «Про адміністративні послуги», якою передбачено, що до адміністративних послуг також прирівнюється надання органом виконавчої влади, іншим державним органом, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації витягів та виписок із реєстрів, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб`єкту звернення, а також об`єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6700,00 грн.

Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою позивачем годувальника становить 241200,00 грн. (6700,00*36=241200,00 грн.).

Разом з тим, відповідно до п.27.5 ст.27 Закону №1961-IV, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Пункотом 36.1. ст.36 Закону №1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з пунктами 9.1, 9.5 ст. 9 Закону №1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом (Національний банк України) відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року №109 "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", прийнятої на виконання ст. 9 Закону №1961-IV, з 01 липня 2022 року та на дату ДТП розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено у сумі 320000,00 гривень на одного потерпілого.

Оскільки позивачу вже виплачено страхове відшкодування на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону за моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 80400,00 грн., з відповідача підлягає стягненню страхова виплата за шкоду, заподіяну смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, у розмірі 239600, 00 грн. 0).

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі №447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

З огляду на викладене, позовна заява ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2396 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задовільнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 239600 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь держави судовий збір у розмірі 2396 (дві тисячі триста дев`яносто шість) гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", місце знаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д, .

Повний текст рішення складено 15.07.2024.

Головуючий суддя: Д.О. Бобер