Справа № 932/6906/23
Провадження № 2-др/932/1/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

01 лютого 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні було задоволено частково.

19.01.2024 на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Ворона А.І. про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правову допомогу, у якій просив суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правовому допомог у сумі 20000 грн. Дана заява була розподілена в провадження судді 22.01.2024 року.

Заяву обґрунтовує наступним чином.

16.01.2024 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні було задоволено частково. Представник вказує, що ним у судовому засіданні 16.01.2024 року було заявлено усне клопотання із проханням не вирішувати питання про розподіл між сторонами понесених відповідачем витрат на правову допомогу, оскільки такі докази відповідач має намір подати до суду додаткового протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення по справі.

Так на підтвердження надано: копію договору про надання правової допомоги, копію протоколу погодження адвокатського гонорару, копію акту приймання-передачі послуг до договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 31.08.2023 року, копію квитанції від 18.01.2024 року про сплату адвокатського гонорару згідно договору від 31.08.2023 року.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу вимог ч. 2 ст.246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, дану заяву підтримав.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що рішенням суду від 16.01.224 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні було задоволено частково.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення по суті, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні 16.01.2024 року представником відповідача було заявлено усне клопотання із проханням не вирішувати питання про розподіл між сторонами понесених відповідачем витрат на правову допомогу, оскільки такі докази відповідач має намір подати до суду додаткового протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення по справі.

Так, 19.01.2024 року представник відповідача - адвокат Ворон А.І. звернувся до суду з заявою у якій просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у сумі 20000 грн.

До заяви представника долучено докази понесення ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у сумі 20 000 грн.

Виконання договору від 31.08.2023 року з боку адвоката Ворона А.І. підтверджується актом приймання-передачі послуг до договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 31.08.2023 року та квитанцію від 18.01.2024 року до сплати адвокатського гонорару згідно договору від 31.08.2023 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Таким чином, визначення у договорі розміру гонорару, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 31.08.2023 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та тривалістю розгляду, кількістю проведених судових засідань; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт значення справи для сторони та беручи до уваги, що даний позов було задоволено частково, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача адвоката Ворона Артема Ігоровича про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати на правову допомогу у сумі 2000, 00 грн.

В іншій частині заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол

01 лютого 2024 року