Справа № 331/2370/24
Провадження № 2/331/1564/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.

за участю секретаря: Мироненко О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

третьої особи : ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач зареєстрована та проживає в квартирі, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позивачем у цій квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Поряд із цим, у вказаній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає з 2019 року, відповідач.

Дана квартира є не приватизованою та знаходиться у комунальній власності Запорізької міської ради.

Мешканці вказаної квартири вирішили здійснити її приватизацію. Для проведення приватизації квартири їм потрібно переукласти із власником житла договір найму житлового примішення, оскільки головний наймач квартири ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Новим головним наймачем квартири було вирішено зробити - позивача, про що всі інші зареєстровані у квартирі особи надали письмові згоди.

З цією метою позивач 12.01.2024 подала до Районної адміністрації по Олександрівському району Запорізької міської ради заяву щодо зміни договору найму житлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Своєю відповіддю N?160/06-17/20.01-251 від 30.01.2024 Районна адміністрація по Олександрівському району Запорізької міської ради повідомила, що згідно з інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано шість осіб, а в наданих заявником документах зазначена інформація щодо реєстрації п?ятьох осіб.

Оскільки з листопада 2019 року відповідач не проживає в квартирі, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , комунальні послуги не сплачує, речі які б йому належали в квартирі відсутні, а його реєстрація місця проживання за вказаною адресою в м. Запоріжжі, створює для позивача додаткові перешкоди в здійсненні приватизації вказаної квартири, ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2024 року провадження по справі відкрито. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_5 надав суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позову, в якій зазначив, що станом на 2019 рік він постійно проживає та працює на території Республіки Польща.

У вступному слові позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову.

Відповідач в наданому клопотанні просив розглянути справу у його відсутність, просив позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 у вступному слові позов підтримав.

Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району просила вирішити спір на розсуд суду з урахуванням вимог чинного законодавства.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позову.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позивачем у цій квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, в спірному житлі зареєстрований відповідач ОСОБА_5 ..

Дана квартира є не приватизованою та знаходиться у комунальній власності Запорізької міської ради.

Відповідач в 2019 році виїхав до Республіки Польщі, що встановлено копією закордонного паспорту ОСОБА_5 . Крім того, останній має посвідку на тимчасове проживання у Республіці Польша.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь- якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Як роз`яснено у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР ), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відповідач не оспорював, що він дійсно не проживає у спірному житлі з 2019 року, а отже зазначені обставини в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірному житлі пов`язується також із тим, що ОСОБА_5 визнав пред`явлений позов і визнання ним позову не суперечить закону, а тому, суд враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе позов задовольнити.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 17 липня 2024 року.

Суддя: О.Є. Жукова