УХВАЛА

10 липня 2024 року

м. Київ

справа № 214/4441/22

провадження № 61-9036 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 рокуу справі за позовом законного представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради, про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2022 року ОСОБА_2 , законний представник малолітнього ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 року ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

13 червня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 року, у якій просила її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції єпорушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, вірно виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_2 та його представників про розгляд справи в суді першої інстанції, а їх неявку не можна розцінювати як повторну, тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для залишення позову ОСОБА_2 без розгляду.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо передчасного висновку суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, оскільки судом не було надано правової оцінки обставинам неявки представників ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надавали суду відповідні докази на підтвердження поважності причин відсутності у судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо незаконності і неправильності судового рішення про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду і направлення справи для продовження розгляду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 379 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі за позовом законного представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради про визнання договору дарування недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара