Провадження 2/127/1444/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом адвоката Каленяка Едуарда Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Каленяк Едуард Анатолійович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2017 по справі № 127/20875/17 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.09.2017 до досягнення старшою дитиною повноліття. 26.01.2018 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного рішення суду. Внаслідок неналежного виконання відповідачем судового рішення станом на 29.02.2024 за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей за період з жовтня 2021 року по лютий 2024 року в сумі 60 192, 00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 58 179, 00 гривень станом на 01.03.2024 по виконавчому провадженню № 55622156.

Ухвалою суду від 11.04.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із ухвалою суду від 11.04.2024 та копією позовної заяви із доданими до неї документами направлене відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, було вручено члену сім`ї відповідача 22.04.2024, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та інформацією з офіційного веб-сайту Укрпошти (трекінг відправлення 092). (а.с. 42)

Тому, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

У строк, визначений судом ухвалою суду від 11.04.2024, від відповідача відзив на позов не надійшов.

Ухвалою суду від 01.07.2024 з Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витребувано інформацію щодо здійснення сплати ОСОБА_2 аліментів по ВП № 55622156 за період з 01.10.2021 до 29.02.202.

На виконання вимог вищевказаного судового рішення з Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 08.07.2024 надійшла витребувана судом інформація.

Будь-які докази по справі, крім поданих адвокатом позивачки разом із позовною заявою і на виконання ухвали суду від 01.07.2024, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей з ЄДРСР, інформація з якого перебуває у публічному доступі вбачається, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2017 по справі № 127/20875/17, яке набрало законної сили 23.12.2017, з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.09.2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

За вищевказаним судовим рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області 23.01.2018 було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явленого до ДВС для примусового виконання. (а.с. 19)

З 26.01.2018 вищевказаний виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні, наразі у Третьому відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - ВП № 55622156.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 29.02.2024, здійсненого державним виконавцем Бачинською М.В. по ВП № 55622156, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з жовтня місяця 2021 року по лютий місяць 2024 року (включно) становить 60 192, 00 гривень. (а.с. 18, 20)

Водночас, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 29.02.2024, здійсненого державним виконавцем Бачинською М.В. по ВП № 55622156 і наданого на виконання вимог ухвали суду від 01.07.2024, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з жовтня місяця 2021 року по лютий місяць 2024 року (включно) становить 74 562, 00 гривень. (а.с. 54)

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч. 1 ст. 196 СК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі, в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 11.04.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені адвокатом позивачки в позовній заяві, а також докази надані разом із нею.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2008, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2017 було розірвано. Позивачка із відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких із відповідача на користь позивачки за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2017 по справі № 127/20875/17 з 29.09.2017 стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.09.2017, яке з 26.01.2018 перебуває на примусовому виконанні в ДВС (ВП № 55622156). Станом на 01.03.2024 за період з 01.10.2021 до 29.02.2024 за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 74 562, 00 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком, здійсненим державним виконавцем Бачинською М.В. в межах ВП № 55622156 і наданого на виконання вимог ухвали суду від 01.07.2024.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 %.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

При здійсненні розрахунку неустойки зокрема враховано, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

На вищевказане звернуто увагу Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 12 вересня 2018 року у справі № 759/9457/15-ц (провадження № 61-5305 св 18); Верховним Судом в постановах від 17.11.2021 у справі № 569/148/19, від 19.01.2022 у справі № 711/679/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З інформації, одержаної судом від державного виконавця на виконання ухвали суду від 01.07.2024, вбачається, що відповідачем за період виникнення заборгованості з 01.10.2021 було сплачено позивачці в рахунок аліментів:

в 2021 році: 08.12. 2 510, 00 гривень;

в 2022 році: 11.01. 2 550, 00 гривень; 15.02. 2 550, 00 гривень; 04.03. 2 550, 00 гривень; 13.04. 2 550, 00 гривень; 10.05. 2 550, 00 гривень; 14.06. 2 550, 00 гривень; 09.07. 2 550, 00 гривень; 10.08. 2 550, 00 гривень; 05.09. 2 550, 00 гривень; 11.10. 2 550, 00 гривень; 07.11. 2 550, 00 гривень; 06.12. 2 550, 00 гривень;

в 2023 році: 08.01. 2 550, 00 гривень; 10.02. 2 550, 00 гривень; 07.03. 2 550, 00 гривень; 05.04. 2 550, 00 гривень; 08.05. 2 550, 00 гривень; 09.07. 2 550, 00 гривень; 09.08. 2 550, 00 гривень; 07.09. 2 550, 00 гривень; 14.10. 2 550, 00 гривень;

в 2024 році: 24.01. 5 100, 00 гривень. (а.с. 51-54)

Розрахунок зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем Бачинською М.В. станом на 29.02.2024 і наданий адвокатом позивачки разом із позовом, не приймається судом до увагу, адже такий розрахунок суперечить інформації, наданій державним виконавцем на виконання вимог ухвали суду від 01.07.2024, в частині розміру і дат внесення платником аліментів коштів в рахунок їх сплати. Відповідно такий розрахунок не є достовірним. (а.с. 18, 20)

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 29.02.2024, наданим державним виконавцем на виконання ухвали суду від 01.07.2024, вбачається часткова сплата відповідачем аліментів, що відповідає платіжним документам про сплату аліментів, і, відповідно, прострочення сплати аліментів. (а.с. 54)

Перевіривши розрахунок неустойки, здійснений адвокатом позивачки, судом встановлено його невідповідність вимогам чинного законодавства щодо порядку обрахунку. (а.с. 14-17)

Тому, враховуючи встановлені судом обставини, визначаючи розмір пені за порушення відповідачем строків сплати аліментів, судом встановлено наступне:

ПеріодНарахована сума аліментівКрайнійПеріод простроченняКіль-кість днівСумаРозмірЗаборгованість
нараху-ваннядо сплатитермін сплатисплати аліментівпростро-ченняЗаборгова-ностінеус-тойкипо неустойці (грн.)
(грн.) Перший деньОстанній деньсплатипо аліментах(%)визначається
простро-ченняпрострочення/алімен-тів, добутком
дата сплатидн. (6*7*8)
1.20214768, 0031.10.202101.11.202107.12., 0011 764, 16
08.12.202110.01.2022342 258, 001767, 72
11.20214768, 0030.11.202101.12.202110.01.,0011 954, 88
11.01.202214.02.2022354 476, 0011 566, 60
15.02.202203.03.2022171 926, 001327, 42
12.20214768,0031.12.202101.01.202203.03., 0014 434, 24
04.03.202212.04.2022404 144, 0011 657, 60
13.04.202209.05.2022271 594, 001430, 38
01.20224768, 0031.01.202201.02.202209.05., 0014 672, 64
10.05.202213.06.2022353 812, 0011 334, 20
14.06.202208.07.2022251 262, 001315, 50
02.20224768, 0028.02.202201.03.202208.07.8, 0016 198, 40
09.07.202209.08.2022323 480, 0011 113, 60
10.08.202204.09.202226930, 001241, 80
03.20224768, 0031.03.202201.04.202204.09.8, 0017 485, 76
05.09.202210.10.2022363 148, 0011 133, 28
11.10.202206.11.202227598, 001161, 46
04.20224768, 0030.04.202201.05.202206.11.8, 0017 724, 16
07.11.202205.12.2022292 816, 001816, 64
06.12.202207.01.202333266, 00187, 78
05.20224768, 0031.05.202201.06.202207.01.8, 00110 537, 28
08.01.202309.02.2023332 484, 001819, 72
06.20224768, 0030.06.202201.07.202209.02.8, 00110 680, 32
10.02.202306.03.2023254 702, 0011 175, 50
07.03.202304.04.2023292 152, 001624, 08
07.20224768, 0031.07.202201.08.202204.04.8, 00111 776, 96
05.04.202307.05.2023334 370, 0011 442, 10
08.05.202306.06.2023301 820, 001546, 00
08.20224768, 0031.08.202201.09.202206.06.8, 00113 302, 72
07.06.202308.07.2023324 038, 0011 292, 16
09.07.202308.08.2023311 488, 001461, 28
09.20224768, 0030.09.202201.10.202208.08.8, 00114 876, 16
09.08.202306.09.2023293 706, 0011 074, 74
07.09.202313.10.2023371 156, 001427, 72
10.20224768, 0031.10.202201.11.202213.10.8, 00116 544, 96
14.10.202323.01.4, 0013 407, 74
11.20224768, 0030.11.202201.12.202223.01.8, 00119 977, 92
24.01.202429.02.2024373 042, 0011 125, 54
12.20224768, 0031.12.202201.01.202329.02.8, 00120 264, 00
01.20234768, 0031.01.202301.02.202329.02.8, 00118 785, 92
02.20234768, 0028.02.202301.03.202329.02.8, 00117 450, 88
03.20234768, 0031.03.202301.04.202329.02.8, 00115 972, 80
04.20234768, 0030.04.202301.05.202329.02.8, 00114 542, 40
05.20234768, 0031.05.202301.06.202329.02.8, 00113 064, 32
06.20234768, 0030.06.202301.07.202329.02.8, 00111 633, 92
07.20234768, 0031.07.202301.08.202329.02.8, 00110 155, 84
08.20234768, 0031.08.202301.09.202329.02.8, 0018 677, 76
09.20234768, 0030.09.202301.10.202329.02.8, 0017 247, 36
10.20234768, 0031.10.202301.11.202329.02.8, 0015 769, 28
11.20234768, 0030.11.202301.12.202329.02., 0014 338, 88
12.20234768, 0031.12.202301.01.202429.02., 0012 860, 80
01.20244768, 0031.01.202401.02.202429.02., 0011 382, 72
Загальна сума пені:306 428, 00

Враховуючи вищевикладене, розмір пені за порушення відповідачем строків сплати аліментів станом на 01.03.2024 за період з 01.10.2021 до 29.02.2024 становить 306 428, 00 гривень. Водночас, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, пеня не може становити більше 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів, в даному випадку, більше 74 562, 00 гривень. Однак, позивачкою пред`явлено вимоги про стягнення неустойки станом на 01.03.2024 в розмірі 58 179, 00 гривень. Тому, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батька від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на нього відповідальності, встановленої законом. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

Відповідачем не повідомлено про наявність обставин, що перешкоджали б провадженню виконавчих дій або ж про наявність обставин, що ускладнювали б виконання рішення суду або робили його неможливим. Належних доказів того, що відповідач звертався до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, а також про встановлення або зміну способу і порядку його виконання, суду не надано.

Також матеріали справи не містять доказів застосування до відповідача заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Суду не повідомлено відповідачем обставин, які б вказували на наявність підстав для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному у ст. 13 ЦПК України саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому відповідач міг би викласти свої заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, не скористався. Відповідачем не оспорювався факт заборгованості зі сплати аліментів, а також розмір заборгованості. Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості зі сплати аліментів. При цьому, судом враховується стандарт доказування «більшої вірогідності».

В ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача.

Отже, суд, дослідивши письмові пояснення, викладені адвокатом позивачки у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачки шляхом стягнення на її користь з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з01.10.2021 до 29.02.2024 в розмірі 58 179, 00 гривень, враховуючи при цьому принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне.

Враховуючи те, що позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», задоволення позовних вимог в повному обсязі, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень.

Щодо інших судових витрат, то адвокат позивачки у позові заявив про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, а тому просив суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, судом враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком здійсненим Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 у постанові по справі № 755/9215/15-ц.

Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку із чим, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити позивачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення по суті позовних вимог для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи те, що дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно вирішення питання про судові витрати здійснюватиметься в порядку письмового провадження.

До ухвалення рішення у справі ні позивачка, ні відповідач не повідомили суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших витрат, крім витрат позивачки на професійну правничу допомогу; про причини неможливості надання таких доказів. Отже, доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 155, 180, 196 СК України, ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 235, 258, 259, 263-265, 273, 278, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2021 до 29.02.2024 в розмірі 58 179, 00 гривень.

Судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (до 22.07.2024) надати суду докази щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява залишається без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено 17.07.2024.

Суддя: