Справа №:755/8803/24
Провадження №: 4-с/755/75/24
У Х В А Л А

"05" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Катющенко В.П.

при секретарі: Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - державний виконавець Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовська Аліна Вікторівна, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_2 на дії органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд:

1)визнати неправомірними дії головного державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовської Аліни Вікторівни, що пов`язані з незарахуванням, сплачених боржником ОСОБА_1 , коштів у сумі 61306,68 гривень в рахунок оплати аліментів по виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

2)зобов`язати головного державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовську Аліну Вікторівну провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів з урахуванням сплачених в добровільному порядку аліментів на загальну суму 61306,68 грн. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06.07.2023 у цивільній справі № 755/5375/23 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 10.01.2024 змінено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2023 в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи від 10 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою від 27.03.2024 головним державним виконавцем Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовською Аліною Вікторівною було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 на підставі виконавчого листа № 755/5375/23 виданого 08.02.2024 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи від 10 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що свої обов`язки по виконанню судового рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06.07.2023 виконує належним чином у встановлені строки. Так, за період з квітня 2023 року по березень 2024 року особисто у добровільному порядку на користь ОСОБА_2 здійснював перекази грошових коштів на загальну суму 61306,68 грн., про що надає квитанції. 29.03.2024 звернувся до начальника Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про оплату аліментів, у якій просив зарахувати оплату аліментів відповідно до наданих квитанцій. 08.05.2024 листом №4711 Чечельницьким відділом державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відмовлено у прийнятті наданих квитанцій у рахунок оплати аліментів на підставі заяви стягувачки ( ОСОБА_2 ), в якій вона зазначає, що дані квитанції не можна вважати оплатою аліментів, тому що боржник висилав кошти на свята, день народження, одяг і шкільні витрати. При цьому, лише у трьох квитанціях у призначенні відсутня відмітка «аліменти». Так, у квитанції від 06.04.2023 №P24AD7039 на суму 1005,03 грн. у призначенні платежу вказано «Переказ власних коштів.Даня.»; у квитанції від 08.04.2023 № P24AD7350 на суму 3015,08 грн - «Переказ власних коштів. Син ОСОБА_4 . Взуття+одяг.»; у квитанції від 14.04.2023 №P24AD3134 на суму 1005,03 грн - «Переказ власних коштів. Даня.». У подальшому грошові перекази здійснювались з відмітками про призначення платежу «Переказ власних коштів. Аліменти(Даня).», «Переказ власних коштів. Сплата аліментів 755/5375/23(син ОСОБА_4 )». Зазначив, що усі грошові кошти надсилались з єдиною метою - виконання обов`язків з утримання дитини, однак жоден з платежів, підтверджений відповідними квитанціями, не був врахований. Враховуючи, що ним було надано копії усіх квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів. Вважає, що дії державного виконавця щодо не включення до розрахунку заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 , сплачених ним аліментів у розмірі 61306,68 грн за період з 06.04.2023 по 15.03.2024 є неправомірними. У той же час, згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах №4621 від 07.05.2024 заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 07.05.2024 відсутня.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2024 прийнято скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 залучено до участі в справі за скаргою в якості заінтересованої особи: стягувача - ОСОБА_2 ; витребувано у державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовської Аліни Вікторівни належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3; відкладено розгляд справи на 05.07.2024 на 10:00 год.

20.06.2021 до суду від державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовської А.В. надійшли пояснення (відзив) щодо скарги.

27.06.2024 до суду від представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність.

03.07.2024 до суду державним виконавцем Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовською А.В. подано до суду копії матеріалів виконавчого провадження.

04.07.2024 до суду від скаржника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

У судове засідання 05.07.2024 сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/5375/23 від 06.07.2023 позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.01.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2023 змінено в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи від 10 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

08.02.2024 на примусове виконання рішення у справі № 755/5375/23 було видано виконавчий лист.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

27.03.2024 державним виконавцем Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовською А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 про примусове виконання виконавчого листа № 755/5375/23 виданого 08.02.2024 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

02.04.2024 боржник ОСОБА_1 звернувся до Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про оплату аліментів та просив врахувати платежі, здійснені в добровільному порядку, згідно квитанцій та таблиці.

Листом головного державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовської А.В. від 08.05.2024 № 4711 ОСОБА_1 повідомлено, що Чечельницький ВДВС не може прийняти надані квитанції в рахунок оплати аліментів у зв`язку із заявою стягувачки, в якій вона вказала, що дні квитанції не можна вважати оплатою аліментів, тому що боржник висилав кошти на свята, день народження, одяг і шкільні витрати.

Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13.01.2021 у справі № 2-751/2007 вказано, що право на обрання порядку звернення до суду належить заінтересованій особі. В свою чергу, суд має захистити інтереси особи, незалежно від обраного нею способу, як в порядку позовного провадження, так і в порядку контролю за виконанням судового рішення.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, в тому числі, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.

Вказана норма про щомісячне обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів діє з 05.10.2016 з набранням чинності Законом України від 02.06.2016 «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.п.3, 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

- звіту про здійснені відрахування та виплати;

- квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

- заяв та (або) розписок стягувача;

- інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

- інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Звертаючись до суду, скаржник зазначив, що свої обов`язки по виконанню судового рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06.07.2023 про стягнення аліментів виконував та продовжує виконувати належним чином у встановлені строки. Так, за період з квітня 2023 року по березень 2024 року особисто у добровільному порядку на користь ОСОБА_2 здійснював перекази грошових коштів на загальну суму 61 306,68 грн., про що надає квитанції. При цьому, згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах №4621 від 07.05.2024 заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 07.05.2024 відсутня.

У зв`язку з цим, 29.03.2024 звернувся до начальника Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про оплату аліментів, у якій просив зарахувати оплату аліментів відповідно до наданих квитанцій.

Всупереч вимогам Інструкції надані заявником документи до уваги державним виконавцем прийняті не були, посилаючись на те, що стягувач повідомила, що такі перекази не можна вважати оплатою аліментів, оскільки такі кошти боржник направляв на свята, день народження, одяг та шкільні витрати.

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.

Обізнаність про наявність судового рішення про стягнення аліментів скаржник не спростовує. При цьому, зазначає, що добровільно сплачував аліменти протягом квітня 2023 року - березня 2024 року, шляхом переказу грошових коштів стягувачці через банк. Про добровільну сплату аліментів боржник повідомив державного виконавця після відкриття виконавчого провадження, про що надав квитанції на підтвердження доводів та просив зарахувати такі перекази на погашення аліментів.

Так, згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.07.2021 у справі №753/14154/19 за відсутності відомостей про призначення платежу «Аліменти» у документах у підтвердження здійснення платежів, підстави для здійснення перерахунку заборгованості відсутні.

В той же час, Верховний Суд у своїй постанові від 26.05.2021 у справі №569/11466/20 вказав, що норми права не містять заборони для державного виконавця під час визначення розміру заборгованості по аліментам враховувати суми, які сплачені боржником без призначення платежу. А встановленню підлягає наявність або відсутність інших правовідносин між подружжям, які могли б бути підставою для зарахування спірних сум, не в рахунок погашення заборгованості по аліментам, а в рахунок погашення інших зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності інших зобов`язань між боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_2 , аніж аліментні зобов`язання. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що в період з моменту отримання виконавчого документу і до пред`явлення документу до виконання, ОСОБА_2 не отримувала аліменти, а також, що сплачені ОСОБА_1 кошти, не є аліментами.

При цьому, скаржник подав до суду платіжні інструкції на перерахування коштів на ім`я ОСОБА_2 , де указував призначення платежу.

Отже, суд вважає, що головний державний виконавець Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовська А.В. безпідставно не врахувала кошти, сплачені боржником стягувачу в період з квітня 2023 року - березня 2024 року, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій. При цьому, у державного виконавця відсутній обов`язок повністю покладатися на доводи стягувача щодо призначення таких коштів, зважаючи на те, що боржник у добровільному порядку здійснював перерахування коштів на її ім`я.

Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, відповідно до якої виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Зазначені положення законодавства державним виконавцем при складанні довідки про розрахунок заборгованості виконані не були, незважаючи на те, що боржником були вчинені дії та повідомлено державного виконавця про добровільну сплату аліментів на утримання дитини протягом відповідного часу.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у державного виконавця були підстави та обов`язок зарахувати добровільно сплачені відповідачем кошти в рахунок належних до стягнення з відповідача коштів, які останній зобов`язаний сплачувати на виконання постанови Київського апеляційного суду у справі № 755/5375/23 від 01.01.2024, відтак вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовської Аліни Вікторівни, що пов`язані з не зарахуванням, сплачених боржником ОСОБА_1 , коштів в рахунок оплати аліментів по виконавчому провадженні № НОМЕР_3 та про зобов`язання головного державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовську Аліну Вікторівну провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів з урахуванням сплачених в добровільному порядку аліментів в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 є обґрунтованими, проте підлягають частковому задоволенню. Так, підлягають до зарахування сплачені боржником ОСОБА_1 кошти в рахунок оплати аліментів по виконавчому провадженні № НОМЕР_3 на загальну суму 56 281,54 грн. При цьому, у розрізі вимог скарги та з урахуванням встановлених у ході судового розгляду обставин, суд вважає за неможливе урахувати в порядок добровільної сплати аліментів грошові кошти, відповідно до платіжної інструкції від 08/04/2023 P24AD7350 на суму 3 015,08 грн. та платіжної інструкції від 03/05/2023 P24AD9014 на суму 1 005,03 грн., оскільки такі кошти є додатковими витратами на дитину, а також відповідно до платіжної інструкції від 06/04/2023 P24AD7039 на суму 1 005,03 грн., оскільки стягнення аліментів присуджено з 10.04.2023. Таким чином, головний державний виконавець при здійсненні зарахування сум платежів за період квітня 2023 року по березень 2024 року у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 повинен ураховувати доводи суду щодо сум, що викладені вище.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 39, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 137, 141, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), суб`єкт оскарження - державний виконавець Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовська Аліна Вікторівна (, 24800, Вінницька область, Гайсинський район, смт. Чечельник, вул. Свято-Михайлівська, буд. 2), заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), на дії органу примусового виконання - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовської Аліни Вікторівни, що пов`язані з не зарахуванням, сплачених боржником ОСОБА_1 коштів в рахунок оплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Зобов`язати головного державного виконавця Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сутовську Аліну Вікторівну провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів з урахуванням сплачених в добровільному порядку аліментів на загальну суму 56 281,54 грн. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3.

У решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: