Номер провадження: 22-ц/813/2107/24
Справа № 522/7050/22
Головуючий у першій інстанції Косіцина В.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пухи А.М.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «РВС Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «РВС Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «РВС Банк»" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

10 червня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «РВС Банк», в якій позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 20 618, 79 грн. основної заборгованості за кредитом та 2 301,74 грн. заборгованості за процентами; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2019 року ОСОБА_1 підписав Заяву - Договір № I.SC-047257-1 та було відкрито картковий рахунок. Вказує, що підписанням вказаної заяви ОСОБА_1 акцептував публічну пропозицію банку щодо укладення договору (оферту) та уклала таким чином з АТ «РВС Банк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 12.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на споживчі потреби шляхом переказу на картковий рахунок на суму 50000,00 гривень, строком на 12 місяців та процентною ставкою у пільговому 30-денному періоді 0% річних, процентною ставкою на прострочену заборгованість в 48% річних з типом ставки - фіксована.

Зазначає, що взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування позичальник належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 02.06.2021 року заборгованість по кредиту складає 22920,53 грн., з яких: 20618,79 грн. основна заборгованість за кредитом; 2301,74 грн. - заборгованість за процентами, які позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача..

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2023 року позов Акціонерного товариства «РВС Банк», в якій позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 20 618, 79 грн. основної заборгованості за кредитом та 2 301,74 грн. заборгованості за процентами залишено без задоволення.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту, що містить в собі інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, не свідчить про узгодження банку з боржником таким чином умов кредитного договору.

Враховуючи, що заява-договір №0038378 від 21 серпня 2019 року та додаток №1 до неї не містять в собі відомостей щодо узгодження між сторонами спору зміни процентної ставки для розрахунку відсотків річних суд вважає, що відсотки нараховувалися безпідставно.

Судом встановлено, що станом на 02 травня 2022 року відповідач мав заборгованість за тілом кредиту у розмірі 49936,75. У період з 17.05.2022 року по 18.05.2022 року відповідач сплатив 50050 грн., тобто повністю сплатив суму заборгованості за тілом кредита.

За таких обставин, зваживши у сукупності наведені вище докази, які надано позивачем, а також відповідачем, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами позовні вимоги, а тому позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства «РВС Банк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2023р., а позовні вимоги АТ «РВС Банк» задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушеннями норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Вказує, що посилання суду першої інстанції на повідомлення у мобільному додатку «Viber» незрозумілого походження є абсурдним при наявних діючих умовах правочину згідно Заяви- договору ОСОБА_2 про приєднання до публічної пропозиції AT «РВС Банк».

ОСОБА_3 в порушення процесуальних норм не направляв на адресу АТ «РВС Банк» ні заяв по суті, ні будь-яких доказів.

Отже, суд першої інстанції в порушення процесуальних вимог статті 83 ЦПК України взяв до уваги заперечення відповідача та докази, які не мав права брати до уваги при розгляді справи по суті.

У споживача наявні 2 підписані ним із AT «РВС Банк» документи, з умов яких останній мав усвідомлювати необхідність повернення коштів та те, що у випадку прострочення повернення коштів понад 30 днів, AT «РВС Банк» буде нараховано проценти на відповідну суму простроченої заборгованості у розмірі 48% річних.

Зазначає, що згідно із умовами Заяви-договору 12.10.2020р. підписаного між позивачем та відповідачем, ОСОБА_3 звернувся до AT «РВС Банк» із заявою про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на споживчі потреби шляхом переказу на Картковий рахунок 50 000,00 грн., строком на 12 місяців. Процентна ставка у пільговому 30- денному періоді складає 0% річних, а процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48 % річних.

Згідно із пунктом 5 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення складає 6,00% в місяць на залишок простроченої заборгованості, яка у перерахунку складає 72,00% річних.

Заява-договір були укладені сторонами 12.10.2020 року, тому рівно через рік після закінчення строку кредитування - 12 місяців, Банк застосував у порядку передбачену статтею 625 Цивільного кодексу України проценту ставку в розмірі 6,00% в місяць на залишок простроченої заборгованості.

Такі дії AT «РВС Банк» відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду щодо можливості нарахування процентів за кредитом після закінчення дії договору та вказала на правову природу таких відсотків 05.04.2023 року Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 910/4518/16.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 22920,53 грн. і є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

За положеннями статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За положеннями ч. 2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2019 року ОСОБА_1 підписав Заяву-Договір № I.SC-047257-1 про надання банківської послуги (платіжні картки), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб (а.с. 8).

Підписавши Заяву-Договір, ОСОБА_1 акцептував публічну пропозицію Банку щодо укладення договору (оферту) та уклала таким чином з AT «РВС БАНК» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у Заяві-Договорі, Публічній пропозиції AT «РВС БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Тарифах Банку, що всі розміщені на офіційному сайті Банку.

На підставі Заяви-Договору, Банк відкрив Картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1 та 24.12.2019 р. видав платіжну картку №5168-6525 (картковий рахунок № НОМЕР_1 ), з активацією такої картки, про що наявна копія розписки щодо отримання платіжної картки (а.с. 13).

12 жовтня 2020 р. ОСОБА_1 у зв`язку із втратою отримав нову банківську платіжну картку № НОМЕР_2 та звернувся до АТ «РВС Банк» із заявою про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на споживчі потреби шляхом переказу на Картковий рахунок 50 000,00 грн., строком на 12 місяців. Процентна ставка у пільговому 30-денному періоді складає 0% річних, а процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48 % річних. Тип процентної ставки фіксована (а.с. 15-17).

Згідно з матеріалами справи, відповідачу відкрито обумовлений укладеним між сторонами договором картковий рахунок.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідач отримав обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення ліміту та користувався ним (а.с. 34-127).

В позовній заяві представник позивача вказує, що ОСОБА_1 припинив виконувати свої зобов`язання за Заявою-Договором, у зв`язку із чим в нього виникла заборгованості у сумі 22 920,53 грн., з яких: 20618,79 грн. основна заборгованість за кредитом; 2301,74 грн. - заборгованість за процентами, на підтвердження чого позивачем надано розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 перед АТ «РВС БАНК» за договором № I.SC-047257-1-CRED від 12.10.2020 станом на 01.06.2022 року (а.с. 29-33).

Судом також було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 двома платежами сплатив грошові кошти на користь позивача, шляхом переказу на картковий рахунок, а саме 49050 гривень, що підтверджується квитанцією № 5ТКН-5ТХК-2Р94-76ММ від 18.05.2022 року та 1000 гривень, що підтверджується квитанцією № 71М5-ААВХ-6ВТ7-ВТМН від 17.05.2022 року (а.с. 142,145).

Відповідач вказав, що після сплати, він отримав повідомлення на додаток «Viber» від автоматичної системи інформування клієнтів АТ «РВС банк», що залишок коштів на рахунку відповідача склав 13 гривень 25 копійок, на підтвердження чого надав скрін-шот з додатку «Viber» (а.с. 144).

Враховуючи, що на рахунку відповідача був позитивний залишок, підтверджений повідомленням АТ «РВС банк», ОСОБА_1 переконаний, що погасив усю наявну заборгованість.

При цьому, про наявність будь-яких інших заборгованостей, які слід було би сплатити на рахунок відмінний від зазначеного у договорі, банк не інформував відповідача ані засобами електронного зв`язку, ані у жодний із способів, передбачених положеннями Закону України «Про споживче кредитування». Тому, будь-які вимоги щодо сплати додаткових коштів вважає необґрунтованими, з огляду і на те, що банком не було вжито жодних заходів для врегулювання заборгованості у досудовому порядку.

З розрахунків заборгованості відповідача, що надані позивачем вбачається, що станом на 02.05.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитом (тілом) складала 49936,75 гривень. (а.с. 30).

17.05.2022 року відповідач поповнив картку на 1000 грн. (а.с. 144). При цьому позивач вказану суму направив на погашення не тіла кредиту, а заборгованості по нарахованих процентах.

18.05.2022 року відповідач поповнив свою картку на 49050 грн. (а.с. 142).

Позивач направив на погашення тіла кредиту 29322,96 грн., та 9727,04 грн. на погашення процентів.

Стосовно нарахування процентів позивач зазначає, що відповідно до пункту 8.2.12 Публічної пропозиції позичальник зобов`язаний сплатити проценти нараховані за користування кредитом не пізніше закінчення строку кредитної лінії.

Відповідно до Заяви-Договору без номеру та дати, сторони справи узгодили процентну ставку 48% річних.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої виходив із того, що АТ «РВС Банк» просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами, посилаючись при цьому на пункт 8.2.12 Публічної пропозиції, яка не містить відомостей про ознайомлення з нею відповідача.

Враховуючи про відсутність відомостей про ознайомлення відповідача з Публічною пропозицією АТ «РВС Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, (а.с.18-28) що вступила в дію 24.01.2020 року, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду про те, що вона не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Аргументи апелянта про те, що ОСОБА_3 в порушення процесуальних норм не направляв на адресу АТ «РВС Банк» ні заяв по суті, ні будь-яких доказів, а тому суд першої інстанції в порушення процесуальних вимог статті 83 ЦПК України взяв до уваги заперечення відповідача та докази, які не мав права брати до уваги при розгляді справи по суті. У споживача наявні 2 підписані ним із AT «РВС Банк» документи, з умов яких останній мав усвідомлювати необхідність повернення коштів та те, що у випадку прострочення повернення коштів понад 30 днів, AT «РВС Банк» буде нараховано проценти на відповідну суму простроченої заборгованості у розмірі 48% річних, на думку колегії суддів не є слушними виходячи з наступних обставин. Пояснення відповідача надані суду 06.10.22 року (а.с.140-146), що не позбавляло позивача ознайомитись з матеріалами справи до судового розгляду. З розрахунку наданого позивачем вбачається, що з 13.10.2021 року банк змінив процентну ставку з 48 % річних на 78 %, а тому оскільки заява-договір №0038378 від 21 серпня 2019 року та додаток №1 до неї не містять в собі відомостей щодо узгодження між сторонами спору зміни процентної ставки для розрахунку відсотків річних суд дійшов вірного висновку, що відсотки нараховувалися банком безпідставно.

А оскільки, в період з 17.05.2022 року по 18.05.2022 року відповідач сплатив на користь банку 50050 грн., тобто погасив заборгованість за тілом кредиту, суд вірно відмовив в позовних вимогах банку в повному обсязі.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що банком на законних підставах змінено процентну ставку з 48 % на 78 % річних, що передбаченого п. 5 Паспорту споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Питання чи є паспорт споживчого кредиту невід`ємною складовою частиною кредитного договору, з огляду на його підписання споживачем, винесено Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на Об`єднану палату Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначала, що Верховним Судом у складі колегії суддів Першої та Другої судових палат Касаційного цивільного суду сформульовано неоднакову практику у подібних правовідносинах.

Так,в одному випадку, у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20), у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19) Верховний Суд, дійшов висновку, що слід розцінювати паспорт споживчого кредиту як невід`ємну складову частину спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом; а в інших випадках, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20) як пропозицію укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування.

Оскільки наведена судова практика містить протилежні висновки, 23 травня 2022 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного Суду у справі № 393/126/20 дійшов наступних висновків.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Отже, підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту, що містить в собі інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, не свідчить про узгодження банку з боржником таким чином умов кредитного договору, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем є переддоговірною формою ознайомлення відповідача із запропонованим йому банківським продуктом.

Таким чином, оскільки заява-договір №0038378 від 21 серпня 2019 року та додаток №1 до неї не містять в собі відомостей щодо узгодження між сторонами спору зміни процентної ставки для розрахунку відсотків річних, у зв`язку із чим відсотки нараховувалися банком безпідставно, та враховуючи, що відповідач погасив заборгованість за тілом кредиту, а саме в період з 17.05.2022 року по 18.05.2022 року відповідач сплатив 50050 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «РВС Банк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко