Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/848/24
Провадження № 2-о/382/37/24
У Х В А Л А

08 липня 2024 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., перевіривши матеріали справи № 382/848/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сімї Яготинської міської ради, ОСОБА_2 про усиновлення дітей,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, однак оскільки вона була подана без додержання вимог, передбачених ст. ст. 175, 311, 312 ЦПК України, її ухвалою від 24.05.2024 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, а саме 10 днів з дня отримання ухвали, яку надіслано за зазначеною у заяві адресою.

Копію ухвали заявник отримав 29.05.2024 року, про що свідчить розписка про одержання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, тож встановлений строк закінчився 10.06.2024 року (з урахуванням вихідних днів), однак станом на сьогодні недоліки заяви не усунуто.

Після спливу встановленого судом строку, в червні 2024 року заявник через канцелярію суду подав заяву про продовження строку виконання усунення недоліків та додав копію заяви про надання згоди на усиновлення від 14.06.2024 року. Заява обґрунтована тим, що встановлені судомнедоліки неможливо усунути в передбачений ухвалою строк, у зв`язку з тим, що акт обстеження буде видано пізніше ніж, передбачений строк на усунення недоліків. Комісія в усному порядку повідомила, що засідання щодо обстеження буде прийнято у липні 2024 року (конкретна дата не призначена).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно із п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. При цьому документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявник отримав копію ухвали суду від 24.05.2024 року особисто 29.05.2024 року, однак недоліки заяви у встановлений строку не усунув, а вже після спливу встановленого строку подав клопотання про продовження строку на усунення недоліків заяви, додавши лише незасвідчену належним чином копію заяви про згоду на усиновлення від 14.06.2024; недоліки заяви встановлені в ухвалі суду від 24.05.2024 року на даний час не усунуті.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У ст. 127 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для продовження процесуального строку. Однак суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подала таку заяву, обставинам на предмет поважності причин та чи не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами.

Отже, вирішення питання про продовження процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуць проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи. ЄСПЛ у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (постанова Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі № 904/5995/16).

Так, заява про продовження строку на усунення недоліків заяви обґрунтована тим тим, що встановлені судомнедоліки неможливо усунути в передбачений ухвалою строк, у зв`язку з тим, що акт обстеження буде видано пізніше ніж, передбачений строк на усунення недоліків. Комісія в усному порядку повідомила, що засідання щодо обстеження буде прийнято у липні 2024 року (конкретна дата не призначена).

При цьому, заявником не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, доказів звернення до відповідної комісії, письмової відповіді щодо дати вирішення питання, пов`язаного з усуненням недоліків (тобто ця обставина не підтверджується належними і допустимими доказами). Крім цього, відсутні й підстави вважати, що наведена заявником обставина виникла об`єктивно, тобто незалежно від його дій, і не могла бути ним вирішена до звернення до суду із заявою про усиновлення. При цьому, заявником не усунуто й інші недоліки заяви, які зазначені в ухвалі суду від 24.05.2024 року, і наразі відсутні підстави вважати, що заявник продемонстрував готовність виконати ухвалу суду в інших частинах. При цьому, судом було надано позивачу 10-ти денний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви, який, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 185 ЦПК України, є максимальним для виконання вимог ухвали суду.

Відтак наведені заявником причини не свідчать про те що, він не мав об`єктивної можливості у встановлений строк усунути недоліки, до того ж жодного належного доказу на їх підтвердження суду не надано (копія заяви від 14.06.2024 року датована вже пілся спливу строку і вона не є доказом обставин, на які посилається заявник в клопотанні про продовження строку).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку,чи з ініціативи суду.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.12.2018 по справі № 904/5995/16 дійшла висновку, що у тих випадках, коли процесуальним законом суду надано право встановити строк у межах певного строку, встановленого ГПК України, суд не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк. При цьому, за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Посилаючись на приписи ч. 2 ст. 119 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, про відсутність підстав продовжувати строк понад встановлений ГПК України строк.

При цьому, суд також враховує, що наведені заявником обставини не зупиняють перебіг процесуальних строків, а станом на день подання заяви про продовження строку встановлений судом строк для усунення недоліків вже сплив.

Разом з тим, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю треба розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи встановлення судом заявнику десятиденного строку для усунення недоліків заяви, який є максимальним строком, передбаченим ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для продовження процесуального строку, що має наслідком необхідність відмови у задоволенні поданого клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, ухвалу суду від 24.05.2024 року не виконано, тому подану заяву слід вважати не поданою і необхідно повернути заявнику.

При цьому, суд роз`яснює, що згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 185, 258-261, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліків відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сімї Яготинської міської ради, ОСОБА_2 про усиновлення дітей, вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя М. М. Нарольський