11.12.2024 Справа № 363/3588/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Нагаєць В.О.,

прокурора Кривошея С.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2024 до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області 32776,00 гривень шкоди, заподіяної рибному господарству України порушенням законодавства про охорону навколишнього природнього середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а також стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22.01.2024 у справі №363/6982/23, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 01.02.2024. Під час судового розгляду встановлено, що 22.11.2023 близько 13:00 на р. Ірпінь, в районі с. Козаровичі, Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 грубо порушив правила рибальства, а саме проводив заборонений вилов риби забороненим знаряддям лову двома сітками з ліски з гумового човна, при цьому виловив рибу карась сріблястий 14 шт. вагою 3 кг., сазан 1 шт. вагою 1 кг., щука звичайна 2 шт. вагою 2 кг., загальною вагою 6 кг., чим завдав збитків рибному господарству України на суму 32776 гривень 00 коп. Збитки розраховані виходячи з такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України (крім континентального шельфу України, виключної (морської) економічної зони України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 №1042, зокрема: розмір збитків, заподіяних внаслідок незаконного вилову карася сріблястого (Carassius gibelio) становить 1581 гривня за 1 екземпляр, сазан (Cyprinus carpio) 3706 гривень 1 екземпляр, щука звичайна (Esox lucius) 3468 гривні за 1 екземпляр. Позивач зазначає, що своїми суспільно-шкідливими діями, які виразились у вилові водних біоресурсів забороненими знаряддями лову, ОСОБА_1 , порушив п.п. 1 п. 2 розділу III та п.п. 1 п. 1 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 №700 (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення), ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з порушенням відповідачем вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди державі, порушено права та інтереси держави в особі Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм.

Керівник Вишгородської прокуратури Київської області, посилаючись на положення статті 131-1 Конституції України, статей 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України, а також те, що за інформаціями Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (№3-8.3-9/3418-24 від 06.06.2024) та Димерської селищної ради Вишгородського району (№2268/03-18 від 12.06.2024), заходи спрямовані на стягнення шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, на користь держави останніми не вживалися, а тому, в інтересах держави в особі: Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм і Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, звернувся до суду із вказаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2024, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П.

Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, шляхом зазначення дійсної адреси місця проживання відповідача у справі та подати до суду документ, що підтверджують сплату позивачем судового збору у встановленому порядку і розмірі.

02.08.2024 до суду, у строк встановлений судом, керівником Вишгородської прокуратури подано заяву про усунення недоліків, долучивши позовну заяву у новій редакції, не змінюючи позовні вимоги, та надавши підтвердження про зарахування судового збору до Державного бюджету України.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 22.10.2024 о 10:00.

У зв`язку із відсутністю у матеріалах справи доказів про вручення або причини невручення судової повістки відповідачу, розгляд справи було відкладено на 11.12.2024 об 11:30, про що повідомлено учасників провадження, а відповідача, додатково, у порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.

13.11.2024 до суду, через систему «Електронний суд» представником Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм Воробей О.С., надіслано письмові пояснення та клопотання про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що повністю підтримують позовні вимоги та просять задовольнити їх, оскільки шкода, яка заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідних бюджетів органів місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, в даному випадку на спеціальний фонд Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, на території якої здійснено незаконний вилов водних ресурсів.

У судове засідання, призначене на 11.12.2024, з`явилися прокурор та відповідач. Представники Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Димерської селищної ради до суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з`явилися, суд врахував клопотання представника Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про розгляд справи у їх відсутності, належне повідомлення Димерської селищної ради і відсутність поважних причин неявки їх представника та/або заяв про відкладення розгляду справи, думку присутніх учасників провадження, а також положення статті 223 ЦПК України та наявні у матеріалах справи докази.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Під час розгляду справи, у судовому засіданні, прокурор підтримав позовні вимоги, вказуючи про обов`язковість відшкодування шкоди, заподіяної державі протиправними діями, які встановлено протоколом та постановою про адміністративне правопорушення, що не оскаржувалися відповідачем та постанова набрала законної сили.

Відповідач у судовому засіданні, не заперечуючи обставин, викладених у позовній заяві та розміру заподіяної ним шкоди, вимоги позивача визнав, при цьому, просив суд про розстрочку сплати заподіяної шкоди, проте, з урахуванням положень статті 435 ЦПК України, не зазначив про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання ним рішення або роблять його неможливим та не надав суду доказів про це.

Заслухавши прокурора та відповідача, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22.01.2024 у справі №363/6982/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Постанова набрала законної сили 01.02.2024 (а.с. 18-19).

Як зазначено у вказаному судовому рішенні, 22.11.2023, близько 13:00, на р.Ірпінь, в р-ні с.Козаровичі, Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 грубо порушив правила рибальства, а саме проводив заборонений вилов риби забороненим знаряддям лову сітка з ліски - 2 шт., з гумового човна, при цьому виловив рибу - карась сріблястий 14шт вагою 3кг., сазан 1 шт. вагою 1 кг., щука звичайна 2 шт. вагою 2 кг. Загальна вага 6 кг. Завданий рибному господарству України збиток на суму 32 776грн. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 1, п. 2 р. 3 та п.п. 1 п.1 р. 4 «Правил спортивного та любительського рибальства України».

Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив обов`язок рибалок дотримуватися вимог цих Правил, та інших вимог законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та вчинив добування (вилов) забороненими знаряддями, вчинивши адміністративне правопорушення зокрема, грубе порушення правил рибальства із застосуванням заборонених знарядь лову, що спричинило шкоду рибному господарству України у розмірі 32776, 00 гривень.

Розрахунок матеріальної шкоди, здійснено на підставі такс, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 №1042 (а.с. 14-15).

Частиною першою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У судовому засіданні відповідач не заперечував обставини, встановлені судом, зазначивши, що ним не відшкодовано шкоду, заподіяну внаслідок його протиправних дій.

Так, згідно 31.05.2024 керівник Вишгородської окружної прокуратур звернувся до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм і до Димерської селищної ради Вишгородського району з листами про звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 32776 гривень 00 копійок шкоди, заподіяної рибному господарству України порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності (а.с. 20-23).

Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, листом від 06.06.2024 №3-8.3.-9/3418-24, повідомило Вишгородську окружну прокуратуру, що оскільки шкоду було заподіяно на річці Ірпінь в районі села Козаровичи Вишгородського району Київської області, то збитки було завдано державі в особі органів місцевого самоврядування вказаної області, а тому, повноваження щодо звернення до суду з позовами про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову риби мають відповідні органи місцевого самоврядування на території яких були вчинені правопорушення або прокурор. Зазначено, що Держрибагентство не заперечує щодо подання прокурором Вишгородської окружної прокуратури позову (а.с. 24-25).

Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області, листом від 12.06.2024 №2682/03-17, повідомила, що ними не вживалося заходів щодо стягнення з ОСОБА_1 збитків у розмірі 32776,00 грн., завданих державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у зв`язку з тим, що в бюджеті Димерської селищної територіальної громади не передбачено видатків на сплату судового збору за подання до суду відповідної позовної заяви. Просять Вишгородську окружну прокуратуру звернутись до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Димерської селищної ради про стягнення з ОСОБА_1 заподіяних збитків (а.с. 26).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 № 4-рп/2008 неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Таким чином, законодавством встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 3 Закону України «Про тваринний світ», визначено, що об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Об`єкти тваринного світу, а також нори, хатки, лігва, мурашники, боброві загати та інше житло і споруди тварин, місця токування, линяння, гніздових колоній птахів, постійних чи тимчасових скупчень тварин, нерестовищ, інші території, що є середовищем їх існування та шляхами міграції, підлягають охороні.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про тваринний світ», рибальством вважається добування риби та водних безхребетних. На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство. Правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування (стаття 27 Закону України «Про тваринний світ»).

Статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що водні біоресурси (водні біологічні ресурси) - сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини. Добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Водні біоресурси, що знаходяться у водних об`єктах (їх частинах), територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України (стаття 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»).

Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані, зокрема, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно із статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 №1042 затверджені такси для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України (крім континентального шельфу України, виключної (морської) економічної зони України).

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», порушення вимог цього Закону тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема: визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Як встановлено судом та це визнається відповідачем, останній своїми протиправними діями завдав шкоди рибному господарству України у розмірі 32776 гривень.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Враховуючи вищевикладене, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, а також його обов`язок відшкодувати завдані ним збитки рибному господарству у вигляді спричиненої шкоди водним живим ресурсам, які на даний час ним не відшкодовано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної рибному господарству України в розмірі 32776,00 гривень та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, кошти на відшкодування шкоди у розмірі 32776,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, на території якої ним проводився вилов риби.

Підстав для застосування положень статті 435 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Згідно платіжної інструкції №1955 від 09.07.2024 Київською обласною прокуратурою сплачено 3028,00 грн. судового збору.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Київської обласної прокуратури 3028,00 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на оплату судового збору.

Керуючись статтями 13, 19, 66 Конституції України, Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», статтями 15, 16, 1166 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 7684, 89, 141, 174, 247, 258, 259, 263265, 268, 273-279, 352, 354, 355, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов керівника Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області 32776 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят шість) гривень 00 копійок шкоди, завданої рибному господарству України, порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок господарської та іншої діяльності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури () сплачений судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30.12.2024.

Позивач: Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ЄДРПОУ Київської обласної прокуратури 02909996, адреса: 07301, Київська область,

м. Вишгород, вул. Кургузова, 13;

Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, , адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45 А;

Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області, , адреса: 07342, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Пірнове, вул. Спортивна, 1;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач