Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3461/20
Провадження №: 2/332/1044/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Сінєльніка Р.В.

при секретарі: Васильченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження : м.Запоріжжя бульвар Гвардійський , 137 ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

Справа № 332/3461/20

ВСТАНОВИВ:

17.12.2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.04.2016 р. по 01.12.2020 р. надав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають відповідачі. В зв`язку з тим, що відповідачі не сплачують за надані послуги, станом на 01.12.2020 року виникла заборгованість в розмірі 81550,93 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. судового збору(том 1, а.с. 2-5).

Ухвалою від 06.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (том 1, а.с. 14).

02.03.2021 року Заводським районним судом м.Запоріжжя по даній справі ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог(том 1, а.с. 27-29).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кара Р.Т. 09.01.2024 року подав до суду заяву про перегляд заочного рішення від 06.01.2021 (том 1 , а.с. 39-50).

Ухвалою суду від 23.01.2024 року заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2021 по цивільній справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги про стягнення заборгованості - скасовано, справу призначено до судового розгляду (том 1, а.с. 116).

23.01.2024 року відповідач ОСОБА_3 в особі представника Онищенко У.Ю. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення від 02.03.2021 , в кій зазначила, що відповідач ОСОБА_3 , будучи зареєтрованою за адресою : АДРЕСА_1 , не мешкає за вказаною адресою з 2004 року , будь-якими комунальними послугами , які надаються за вказаною адресою не користується (том 1, а.с. 118-122).

29.01.2024року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, просить в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 відмовити в задоволенні позову , оскільки він , будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час, з квітня 2008 по теперішній час ) там не проживає та відповідно житлово-комунальними послугами не користується(том 1 , а.с. 165-173).

Ухвалою суду від 23.02.2024 року в задоволенні заяви адвоката Онищенко У.Ю, в інтересах ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено , окільки заочне рішення від 02.03.2021 року у справі позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги про стягнення заборгованості скасовано ухвалою суду від 23.01.2021 року (а.с. 194 , том 1 ).

Ухвалою суду від 17.10.2024 року явку представника позивача визнано обов`язковою (а.с. 242, том 1).

Сторони в судове засідання не з`явились. Представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_1 з врахуванням періоду з 01.03.2017 по 01.12.2020 року та

заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує про розгляд справи в заочному порядку.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток за адресою їх зареєстрованого місця проживання.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кара Р.Т. надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги до ОСОБА_2 вважають безпідставними , оскільки він тривалий час за адресою надання послуг не проживав.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Онищенко У.Ю. надала суду заяву про заперечення позовних вимог в повному обсязі .

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла , а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше.

Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.07.2005 року № 630 та від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України.

Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів, як споживачів послуг, являється виконавцем житлово-комунальних послуг , а саме з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та з постачання теплової енергії .

Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі УРСР ( ст. ст. 64, 67, 68).

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 (надалі-Правила) зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору.

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно зі ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність.

Предметом регулювання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189 (далі - Закон № 2189) є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Законом визначено, зокрема нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, а також визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частина 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає обов`язки індивідуального споживача, серед яких в т.ч.: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1); оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5); дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (п. 8).

Що стосується не проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зареєстрованою адресою проживання суд зазначає наступне.

Реєстрація відповідача ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 підтверджується довідкою Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради №3863_01-71 від 24.12.2020 року ( а.с. 11, том 1 ). Згідно зазначеної довідки ОСОБА_3 зареєстрована за вказаною адресою з 10.02.1989 року по теперішній час.

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 підтверджується довідкою Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради №3862_01-71 від 24.12.2020 року ( а.с. 12, том 1 ). Згідно зазначеної довідки ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 30.10.1998 року по теперішній час.

Документи , надані відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтвердження не проживання за адресою: АДРЕСА_1 не оспорюють фактичної реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою надання послуг.

Згідно Закону України „Про житлово-комунальні послуги, зобов`язання з оплати наданих житлово- комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства покладено на всіх дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки за спірний період виникла заборгованість в тому числі і за послугу з централізованого опалення, враховуючи принцип неподільності та загальності споживання, нормами чинного законодавства не передбачено звільнення від оплати саме за послуги з опалення, через відсутність за адресою реєстрації споживачів (Споживач житлово-комунальних послуг має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг (крім теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження.

Відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 плата за надані послуги, вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів(норм ) споживання на підставі платіжного документа . Нарахування за послугу з ценалізованого опалення здійснюється по опалювальній площі квартири, нарахування з централізованого постачання гарячої води здійснюються згідно показників квартирного лічильника або за встановленими нормами споживання ( в разі відсутності лічильника) , всі нархування за вказані послуги , надані позивачем , є неподільними. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача , користуються нарівні зі споживачем усіма ЖКП та несуть солідарну відповідальність, за зобов`язаннями з оплати ЖКП . Споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності , на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його відсутність.

Однак, суду не було надано доказів того, що споживачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зверталися до Концерну «МТМ» із заявою та підтверджуючими документами про їх відсутність за місцем реєстрації.

Відповідачем було заявлено про застосування позовної давності .

Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Письмового договору про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалось, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати загальний трирічний строк позовної давності.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто, новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась Позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

З огляду на те, що між Позивачем та Відповідачами склалися фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Аналогічний висновок зроблено в Постанові Запорізького апеляційного суду по справі№336/4353/20 від 16.12.2020 року.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормами чинного законодавства на Виконавця покладено перелік вимог і зобов`язань щодо надання комунальних послуг, а саме: забезпечення своєчасності надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг, так і з боку Споживача є доцільним належне виконання зобов`язань, а саме оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами. встановленими відповідно до законодавства.

Крім того, пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), строки, зазначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто строк , позовної давності за вимогою про стягнення з Відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020 р.,який неодноразово продовжувався .

З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 17.12.2020 року. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020 р.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що Позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з квітня 2016 по лютий 2017 року включно, тому у задоволенні позовних вимог за вказааний період слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Таким чином , Концерн «Міські теплові мережі у період з 01.04.2016 р. по 01.12.2020 р. надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 81550,93 грн., за вказаний період сума оплат складає 0,00 грн., заборгованість станом на 01.12.2020 року, складає 81550,93 грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою (а.с. 6, 7-8 , том 1).

Згідно довідки щодо заборгованості за надані послуги № б/н від 17.12.2024 року, наданої представником позивача, розмір заборгованості за період з 01.04.2016 р. по 01.12.2020 р.складає 81550,93 грн. Розмір заборгованості за за період з 01.03.2017 по 01.12.2020 року складає 67847,51 грн.(а.с.19, том 2 )

Тому до стягнення з відповідачів в солідарному порядку слід визначити суму, що вкладається в межі позовної давності у розмірі 67847,51 грн.

Приймаючи судове рішення, суд згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем заявлено позов з ціною у сумі 81550,93 грн ., за подання якого сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн. Позов задоволено частково, на суму 67847,51 грн. Тому до компенсації позивачу за рахунок відповідачів належить сума судового збору у розмірі 1748,79 грн.(2102 х 67847,51: 81550,93).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити частково .

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.03.2017 по 01.12.2020 року в сумі 67847,51 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в розмірі 1748,79 грн., а саме по 582,93 грн. з кожного.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2024 року.

Суддя Р.В.Сінєльнік