Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Майор Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника адвоката Меренич Мирослава Іванівна до Ужгородської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника адвоката Меренич М. І. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №897, та видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Мукачеві, Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Зазначає, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартири АДРЕСА_1 , яка належала батькові позивача - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-59 від 08.04.2015 року, виданого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори.

Позивач зазначає, що за життя ОСОБА_2 був одружений і в шлюбі народилась єдина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка 05.09.2009 року уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

На випадок смерті батько позивачки - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіту не залишав.

Зазначає, що після смерті баткька, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є вона, яка є донькою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.1985 року серії НОМЕР_2 .

Зазначає, що з метою оформлення спадщини в липні 2023 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, за померлим батьком ОСОБА_2 , однак нотаріусом ОСОБА_5 їй було відмовлено з тих підстав, що нею пропущено шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно з інформаційної довідки з спадкового реєстру від 31.07.2023 року, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилась.

Позивач зазначає, що Постановою КМУ №719 від 24.06.2022 року «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Вказує на те, що з урахуванням дати смерті ОСОБА_2 та виходячи із вказаної постанови КМУ №719 від 24.06.2022 року «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив 27.05.2023 року, з урахуванням продовженого строку Постановою КМУ №719 від 24.06.2022 або 27.01.2023 без урахування продовжених строків в умовах воєнного стану.

Поважними причинами пропуску позивачем строку для прийняття спадщини заявник зазначає, те що з початку поточного року вона допомагала свекрусі під час лікування в неї онкологічного захворювання, оскільки лікування особливо після оперативного втручання, потребувало специфічного догляду з боку осіб жіночої статі, позивач була вимушена доглядати за нею.

Оскільки з поважних причин не звернулася у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, просить cуд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_2 .

Виклад позицій сторін по справі:

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовільнити.

Представник відповідача Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином в електронний кабінет. Надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі на підставі наявних матеріалів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

08.08.2023 р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

30.10.2023 р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Дослідивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи встановлені судом:

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 04.06.1985 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 05.09.2009 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.09.2009 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ужгороді, Закарпатської області помер батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.07.2022 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 , яка належала батькові позивача - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-59 від 08.04.2015 року, виданого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Л.В. , копія якого долучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36059650 від 08.04.2015 року ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-59 від 08.04.2015 року, виданого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Л.В.

Судом встановлено, що згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2023 року №28/02-31 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що нею пропущено 6-ти місячний строк для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявної спадкової справи за померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73397354 від 31.07.2023 року.

Поважними причинами пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини позивач зазначає те, що з початку поточного року була змушена допомагати свекрусі ОСОБА_8 під час лікування в неї онкологічного захворювання, оскільки лікування особливо після оперативного втручання, потребувало специфічного догляду з боку осіб жіночої статі, позивач була вимушена доглядати за нею.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 після оперативного втручання з приводу злоякісного новоутворення молочної залози потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою ЛКК №01 видана КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 02.01.2023 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надає соціальні послуги з догляду за ОСОБА_8 на постійній основі, що підтверджується довідкою ЛКК №02 видана КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 02.01.2023 року.

Нормативно-правове обґрунтування :

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса ОСОБА_1 не звернулася.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкоємців та успадковане майно, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Саме, до викладеного вище, зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та у справі 6-1486 цс 15 від 04.11.2015 року.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Саме, до викладеного вище, зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 565/1145/17 від 26.06.2019 року .

Варто також зазначити, що згідно п. 24 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач обгрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що поважними причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини є те, що з початку поточного року була змушена допомагати свекрусі під час лікування в неї онкологічного захворювання, оскільки лікування особливо після оперативного втручання, потребувало специфічного догляду з боку осіб жіночої статі, позивач була вимушена доглядати за нею.

Обставини наведені позивачем , є поважними причинами, у розумінні ч.1 ст. 1272 ЦК України, і є такими , що перешкоджали позивачу на вчинення дій щодо прийняття спадщини , що свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Окрім того, судом враховано і тривалість пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме тривала хвороба іншої особи за якою вона веде постійний догляд.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргу ментів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, оскільки позивач довів перед судом ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , за законом першої черги, а тому надання їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька не суперечитиме закону та не порушить будь-чиїх інших прав та інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1269, 1270,1272 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 81, 141, 259 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника адвоката Меренич Мирослава Іванівна до Ужгородської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- задовольнити.

Визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , поважними, визначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк тривалістю в два календарних місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті м. Ужгороді, Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач Ужгородська міська рада (місце реєстрації: 88000, Ужгород, пл. Поштова, 3, );

Дата складання повного тексту судового рішення - 15.07.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца