Справа № 700/549/24
Провадження № 2/700/284/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

представника позивачів адвоката Теслі О.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панасюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/549/24 провадження №2/700/284/24 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.07.2020 року близько 17 год. 35 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна у с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області, від селища Лисянка в напрямку с.Кам`яний Брід, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та зміною напрямку руху свого автомобіля, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди, або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, під керуванням ОСОБА_2 (Позивач-1), який рухався зі сторони с.Кам`яний Брід у напрямку селища Лисянка Звенигородського району Черкаської області, власником якого є ОСОБА_3 (Позивач-2), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Внаслідок ДТП вищезазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження, ринкова вартість якого, станом на 07.07.2020 року, становить - 109860,00 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, становить - 245765,51 грн., що є більшою, ніж його ринкова вартість. Згідно вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 16.10.2023 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.01.2024 року, вирок Лисянського районного суду Черкаської області залишено без змін. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, має тяжкі ускладнення по здоров`ю, довго проходив лікування та реабілітацію, внаслідок чого отримав 2 групу інвалідності. Крім того, ОСОБА_2 внаслідок отриманих травм, зазнав значних фізичних та емоційних страждань, наявні зміни в емоційному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості, що підтверджується висновком експертного дослідження від 10.06.2024 року за №ЕД-19/124-24/5590-ПС, проведеного судовим експертом Черкаського НДЕКЦ МВС України. Цивільна-правова відповідальність власника автомобіля марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», відповідно до полісу №000353714. 10.04.2024 року Позивач-1 та Позивач-2 звернулися до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування, на яку 17.06.2024 року ОСОБА_3 отримав відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що ДТП мало місце 07.07.2020 року, а із заявою вони звернулися лише 10.04.2024 року, тобто після спливу 1 року з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п.37.4.1 ст.37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають відмову ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у виплаті страхового відшкодування майнової шкоди та шкоди, пов`язаної з лікуванням безпідставною та необгрунтованою, а тому змушені були звернутися до суду з вказаним позовом, та просять: 1) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 5350725,00 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 18174,72 грн.; 3) стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 шкоду, пов`язану з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 38689,88 грн.; 4) стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 109860,00 грн.; 5) стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати; 6) стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати.

Ухвалою судді Лисянського районного суду від 16.07.2024 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено в порядку загального позовного провадження.

08.08.2024 року ОСОБА_1 через канцелярію суду звернувся із відзивом на позовну заяву, в якому позов не визнає в повному обсязі, вважає, що доводи заяви є помилковими, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та суперечать фактичним обставинам справи, при визначенні моральної шкоди та підрахунку допущені неточності, а тому просить суд, відмовити повністю щодо стягнення з нього матеріальних і моральних збитків. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що позивачами пропущено строк позовної давності, адже позивачі мали право на звернення до суду безпосередньо після заподіяння шкоди, не чекаючи вироку суду. Також зазначає, що усі спричинені збитки та витрати повинна нести страхова компанія, оскільки ним вжито усіх розумних заходів щодо повідомлення про ДТП. Відповідач просить суд призначити і провести судову автотехнічну експертизу для встановлення, як повинні були діяти в даній дорожній обстановці учасники ДТП відповідно до вимог ПДР, та допитати очевидців даної пригоди, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо встановлення обставин та механізму ДТП.

Представник позивача адвокат Тесля Оксана Миколаївна 14.08.2024 року подала відповідь на відзив, в якому просить суд позов задовільнити в повному обсязі та відмовити ОСОБА_1 у клопотанні про допит свідків та проведенні судово-автотехнічної експертизи. Зокрема щодо твердження ОСОБА_1 про необхідність дослідження дій водія ОСОБА_2 відповідності вимогам ПДР на момент вчинення ДТП, заявленого клопотання про виклик свідків, а також призначення судово-автотехнічної експертизи, зазначає, що факт завдання шкоди ОСОБА_2 внаслідок ДТП, що була заподіяна з вини ОСОБА_1 , не потребує окремого доказування, оскільки причинно-наслідковий зв`язок був встановлений судом та висвітлений у вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 16.10.2023 року, який залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду. Щодо пропуску позовної давності зазначає, що відповідно до ч.3 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`ю або смертю. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Зважаючи на характер ушкоджень отриманих ОСОБА_2 , часу перебування у лікарні, з послідуючим операційним відновленням та реабілітацією, наявності непоправних фізичних вад, отриману 2 групу інвалідності, а також висновок експертного дослідження, що проведено судовим експертом Черкаського НДЕКЦ МВС України за №ЕД-19/124-24/5590-ПС, Позивач-1 вважає, що йому спричинено моральну шкоду в розмірі 5184000 грн. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права, тобто після виникнення права на захист можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки 27.05.2022 року ОСОБА_1 було допитано в якості підозрюваного та повідомлено про підозру, відповідно з цього дня у потерпілого виникло право на пред`явлення позову. Крім цього, слід врахувати переривання перебігу строку позовної давності внаслідок введення в дію на території України карантину.

16.08.2024 року представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, в якому зазначає наступне. 07.07.2020 року сталася ДТП, за участю транспортних засобів Позивача-2, де водієм був Позивач-1 та Відповідач-2. У даній ДТП позивачі отримали шкоду здоров`ю та завдано матеріального збитку транспортному засобу. З цивільним позовом у рамках кримінального провадження позивачі не зверталися. Разом з тим, позивачі звернулися із заявою про виплату страхового відшкодування лише 05.04.2024 року, тобто майже чотири роки не вчиняли жодних активних дій для отримання страхового відшкодування. Більш того, позивачі у позовній заяві жодним чином не наводять та не доводять існування незалежних від позивачів причин пропуску ними строків для отримання страхового відшкодування. За таких обставин, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо Відповідача-2, та просять суд відмовити в задоволенні даних вимог.

В судовому засіданні представник позивачів наполягала на задоволенні позову та просила зменшити суму відшкодування матеріальної шкоди за шкоду транспортного засобу з підстав, які зазначив представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» у відзиві.

Представник відповідача Мельниченка А.С. звернувся до суду із клопотанням застосувати строки позовної давності, вважає розмір моральної шкоди занадто великим та обтяжливим для ОСОБА_1 , який не працює та не має сталого джерела доходу. Крім цього представник відповідача відмовився від клопотання про допит свідків та проведення у справі експертизи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 16.10.2023 року, який залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду 07.07.2020 року близько 17 год. 35 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області, від селища Лисянка в напрямку с.Кам`яний Брід, в порушення вимог п.2.3 б), 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та зміною напрямку руху свого автомобіля, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди, або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, під керуванням ОСОБА_2 (Позивач-1), який рухався зі сторони с.Кам`яний Брід у напрямку селища Лисянка Звенигородського району Черкаської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження:

-травма живота з розривом правої частки печінки та внутрішньо-черевною кровотечею, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;

-закриті переломи обох стегон, гемарогічний шок другого ступеню, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;

-травма голови зі струсом головного мозку, забита рана правого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

-садна голови, тулубу та кінцівок до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 поніс витрати на лікування в розмірі 38689,88 грн., що підтверджується товарним чеком аптечного пункту №3 Аптеки №1 «Фармаленд» від 20.07.2020р., чеками на придбання медикаментів, рахунками-фактури від 16.07.2020 №РД-0000222, №РД-0000188. (а.с.46-51)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску є ОСОБА_3 (Позивач 2). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно з висновком експерта транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/13115-АВ від 26.11.2021 ринкова вартість автомобіля марки «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_2 , 2011 року випуску станом на 07.07.2020 становить 109860 грн. (сто дев`ять тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 копійок). Вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 становить 245765,51 грн. (двісті сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 51 копійка), зазначена сума є більшою ніж його ринкова вартість 109860 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» відповідно до полісу №000353714.

10 квітня 2024 року позивач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 звернулися до приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» із заявами про страхове відшкодування, на що отримали відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що ДТП мало місце 07 липня 2020 року, а з заявою вони звернулися лише 10 квітня 2024 року, тобто після спливу 3 років з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно з п.37.4.1. ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку №СЕ-19/124-21/13115-АВ від 26.11.2021, ринкова вартість транспортного засобу «Chevrolet Aveo» становить 109 860,00 грн.

Вартість відновлювального ремонту згідно з висновком №СЕ-19/124-21/13115-АВ від 26.11.2021 складає 245 765,51 грн.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу і розмір страхового відшкодування розраховується відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, зважаючи на фізичне знищення транспортного засобу позивача ОСОБА_3 , шкода, спричинена внаслідок ДТП, визначається як різниця вартості транспортного засобу до та після ДТП.

Відповідно до висновку експертного дослідження №5485/1 від 08.09.2020 (а.с.171172) вартість транспортного засобу після ДТП (його залишків) становить 10359,70 грн.

Франшиза згідно з полісом АР/035714 відповідача «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» становить 1000 грн.

Сума відшкодування за заподіяну майнову шкоду внаслідок ДТП (пошкодження транспортного засобу «Chevrolet Aveo»), яку слід стягнути з відповідача «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» становить 98500,30 грн.: 109 860,00 грн.-10359,70 грн.-1000 грн.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону).

Згідно зі ст. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зважаючи на викладене, із відповідача «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути відшкодування за завдану шкоду здоров`ю внаслідок ДТП в розмірі 38689,88 грн.

Щодо доводів представника відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про пропуск позивачем річного строку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Згідно з висновком, що викладений у Постанові ВП ВС від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зазначено, що підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Позивачі зазначають, що для отримання страхового відшкодування слід було подати до страхової компанії докази винуватості відповідача ОСОБА_1 у скоєнні ДТП. Вирок суду по суті справи був ухвалений 16.10.2023 та набрав законної сили лише 18.01.2024. Таким чином, суд погоджується з доводами позивачів про те, що вони не могли з об`єктивних причин звернутися до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» в річний строк із відповідною заявою та всіма необхідними документами, тому вважає їх поведінку добросовісною.

Щодо спливу строку позовної давності на момент звернення позивачів з позовом до суду, про застосування якого просили суд відповідачі, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що право на звернення з даним позовом до суду у позивачів виникло 27.05.2022 року, тобто з часу повідомлення про підозру ОСОБА_1 (час встановлення особи, яка порушила права позивачів).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.

Отже, з огляду на викладене, строк позовної давності не сплив.

Водночас, слід зазначити, що строк позовної давності не застосовується до вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст.268 ЦК України).

Оскільки встановлений законом трирічний строк позовної давності на момент звернення позивачів до суду не сплив, їх право на отримання відшкодування шкоди підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог до відповідачів.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.п. 3, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема у порушенні права власностіта при настанні інших негативних наслідків

З урахуванням наведених обставин справи суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання позивача ОСОБА_2 на те, що внаслідок ушкодження здоров`я, позивачу було завдано моральної шкоди, що виразилася у моральних стражданнях, внутрішньому конфлікті, стресі та негативних емоціях. Крім того, наразі він відчуває себе вразливим, незахищеним, розвинулися тривожність і депресія. Втрата здібності ходити викликала почуття втрати контролю над власним життям та залежності від інших людей. Курс реабілітації не дав бажаного результату, через фізичний стан він був вимушений припинити працювати, що залишило родину без заробітку.

Відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/124-24/5590-ПС від 10.06.2024 Черкаського НДЕКЦ МВС України за спеціальністю «Психологічні дослідження» встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 07.07.2020 є психотравмувальною для ОСОБА_2 , та внаслідок неї йому завдано моральних страждань. Орієнтовний розмір за завдані страждання (моральна шкода) може становити 684 мінімальних заробітних плат, тобто 5 184 000,00 грн.

Між тим суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини в справах: Гольм проти Швеції від 25 жовтня 1993 року., Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, "Костичев проти України", Ніколова проти Болгарії (1999 р.), "Комінґерсолл С. А." проти Португалії, де судом було встановлено, що вчинення злочину щодо потерпілого вже є підтвердженням завдання останньому моральної шкоди.

Оцінюючи розмір грошового відшкодування моральних страждань позивача ОСОБА_2 , суд бере до уваги конкретні обставини справи, характер отриманої позивачем травми, втрату працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, що полягали у відчуття болю та порушенні нормальних життєвих функцій, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що настали, ступінь вини відповідача ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_1 та вважає правильним зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, визначений позивачем, з 5 184 000,00 грн. до 500 000 гривень з урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості і справедливості.

Судові витрати за проведення експертного дослідження підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» була заявлена вимога про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки на думку представника відповідача складання повідомлень про ДТП та заяв про страхове відшкодування взагалі не вимагає значних зусиль, оскільки даний спір не значної складності.

З огляду на викладене вище та те, що стороною позивача суду не було надано Акту прийому-передачі наданих послуг, з якого суд міг би оцінити затрачений адвокатом час наданої правничої допомоги, водночас адвокат Тесля брала участь в усіх судових засіданнях у даній справі, тому суд вважає за необхідне зменшити суму відшкодування витрат щодо надання правової допомоги з 20000 грн. до 2500 грн. для ОСОБА_2 та з 20000 грн. до 2500 грн. для ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. (п`ятсот тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 18174,72 грн. (вісімнадцять тисяч сто сімдесят чотири гривні 72 копійки).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 шкоду, пов`язану з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в ромірі 38689,88 грн. (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень 88 копійок).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 98500,30 грн. (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот гривень 30 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відшкодування судових витрат за надання правничої допомоги по 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) кожному.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відшкодування судових витрат за надання правничої допомоги по 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) кожному.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 1371,91 грн. (одна тисяча триста сімдесят одна гривня 91 копійка).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 30.12.2024 року.

Реквізити сторін:

Позивач-1 ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач-2 ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач-1 ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач-2 - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 102 м. Київ, .

Суддя Наталія БЕСАРАБ