СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15721/23

пр. № 2/759/574/24

11 грудня 2024 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Сенько М.Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту, третя особа: ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до Святошинського районного суду м. Києва про зняття арешту з нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_2 (донька спадкодавця) є спадкоємцями першої черги за ОСОБА_4 . Внаслідок смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала за життя спадкодавцю на підставі спільної часткової власності. Позивачі прийняли спадщину, звернувшись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за ОСОБА_4 . На спадкове майно накладено арешт на підставі постанови 840/9 від 30.11.2000р. Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні. Вказаний арешт є перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно для позивачів, оскільки унеможливлює реєстрацію переходу права власності від спадкодавця до спадкоємців та видачу органами нотаріату свідоцтва про право на спадщину. Позивачі, звернулися до відповідача із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, згідно відповіді відповідачем зазначено, що строк зберігання виконавчого провадження, в межах якого ухвалено таку постанову - закінчився, є відсутніми підстави для зняття вказаного арешту у позасудовому порядку, та послався на ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої арешт може бути знятий за рішенням суду. Наявність арешту на нерухоме майно обмежує позивачів в реалізації спадкових прав, враховуючи відсутність інших способів захисту порушеного права на спадкове майно, змушені звернутись за захистом порушених прав до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивачі просять суд зняти арешт з нерухомого майна, частини квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений на підставі постанови 840/9, 30.11.2000, Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні, реєстраційний номер обтяження: 1378687, зареєстрований 14.10.2014 11:51:08, реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора.

Ухвалою суду 30.10.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзиву від відповідача до суду не надходило.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає за можливе задовольнити позов.

Судом встановлено, що нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 належала на підставі спільної часткової власності ОСОБА_3 (3/4 частини квартири) та ОСОБА_4 (1/4 частини квартири).

Внаслідок смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина.

До складу спадкового майна входить частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала за життя спадкодавцю. Вказане майно ним було набуто в межах спадкування разом із ОСОБА_3 частини вказаної квартири за ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.01.2003р.

Позивачі ОСОБА_1 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_2 (донька спадкодавця) є спадкоємцями першої черги за ОСОБА_4 .

Позивачі прийняли спадщину, звернувшись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за ОСОБА_4 . Згідно даних витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44581826, заведено спадкову справу № 902/16 (реєстровий № 59283184).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: частини квартири АДРЕСА_1 , станом на дату звернення на спадкове майно накладено арешт на підставі постанови 840/9 від 30.11.2000р. Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні.

Позивачі, через свого представника, у позасудовому порядку звернулися 10.07.2023р. до відповідача із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, а також із запитом щодо підстав для накладення арешту.

Згідно відповіді від 19.07.2023р. № 64834 вбачається, що строк зберігання виконавчого провадження, в межах якого ухвалено таку постанову 840/9 від 30.11.2000р. Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні - закінчився, встановити підстави для накладення арешту на спадкове майно на підставі постанови - не вбачається можливим, повідомлено, що зняти арешт можливо виключно за рішенням суду. Вказана інформація також підтверджується Листом Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстції (м. Київ № 64828 від 19.07.2023р.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах при зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з частиною 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна.

Згідно з підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Із наведеного вище вбачається, що прийнявши спадщину за ОСОБА_4 , позивачі стали власниками спадкового майна, частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала за життя спадкодавцю. Однак, у зв`язку із наявністю накладеного на спадкове майно арешту, позивачі не можуть реалізувати свої права та обов`язки на реєстрацію права власності на успадковане майно, отримати свідоцтво про право на спадщину. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивачів на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено. Отже державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Враховуючи, що є відсутніми підстави для збереження арешту, накладеного на підставі постанови 840/9 від 30.11.2000р. Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні, на спадкове майно - є підстави для зняття такого арешту у судовому порядку, як перешкоди у реалізації права власності позивачами та захисту їх законного права.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 76-83, 141, 158, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстції (м. Київ) про скасування арешту на нерухоме майно- задовольнити.

Скасувати (зняти) арешт з нерухомого майна, частини квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений на підставі постанови 840/9, 30.11.2000, Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні, реєстраційний номер обтяження: 1378687, зареєстрований 14.10.2014 11:51:08, реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя Сенько М.Ф.