Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1112/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.12.2024смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді Кащака А.Я.,
за участю секретаря: Куш О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,
Адвокат Бороденко Р.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Доманівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.
Позов обґрунтовано тим, що 28 липня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку по АДРЕСА_1 (який в подальшому перейменований на АДРЕСА_2 , який зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі за №650. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті батька залишилося спадкове майно до складу якого входить житловий будинок по АДРЕСА_1 . Заповіт на спадкове майно не складався. В межах строку, визначеного для прийняття спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу Лацановської С.М. із заявою про прийняття спадщини, та було заведено спадкову справу №65/2024. Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивач не може, тому що не має належних правовстановлюючих документів на житловий будинок. Оскільки Договір купівлі-продажу посвідчено на Універсальній товарно-сировинній біржі, без його нотаріального посвідчення, то Приватним нотаріусом Вознесенського нотаріального округу Лацановською С.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із неналежним документом, що підтверджує право власності на житловий будинок.
Також зазначив, що на момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений сам договір, проведений розрахунок за ним. Оскільки договір купівлі-продажу від 28.07.2001 року за життя його батька нотаріально не був посвідчений, у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору.
Враховуючи наведене, позивач просить визнати Договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_3 .
Ухвалою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 27.09.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14.11.2024 року, закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 грудня 2024 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Бороденко Р.В. подала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання, призначене на 06.12.2024 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подавала.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомила, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 28 липня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 . Договір укладався на Універсальній Товарно-сировинній біржі і був зареєстрований в Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 27.07.2001 року за реєстровим №478.
За умовами договору ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купив зазначений житловий будинок з господарськими будівлями. Сторони кожний зі своєї сторони виконали всі умови договору, що підтверджується письмовими підписами сторін у договором посвідченому Універсальною Товарно-сировинною біржею.
Згідно довідки виданої Мостівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області від 30.07.2024р. за №193, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживав в АДРЕСА_3 та на день його смерті з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав.
Відповідно до Реєстраційного напису на правовстановлюючому документі Вознесенським бюро технічних інвентаризацій, житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №478 і записаний у реєстрову книгу за №4.
ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 виданого 03.07.2024р. Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №167.
Після смерті ОСОБА_1 залишилося спадкове майно до складу якого входить житловий будинок в АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_1 .
Згідно заповіту складеного за життя ОСОБА_3 03.06.2020 року, на випадок своєї смерті майно, зокрема належний йому житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_2 він заповів своєму сину ОСОБА_1 .
В межах строку, визначеного для прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу Лацановської Світлани Михайлівни з заявою про прийняття спадщини, та було заведено спадкову справу №65/2024.
Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивач не може, тому що не має належних правовстановлюючих документів на будинок, оскільки Договір купівлі-продажу посвідчено на Універсальній товарно-сировинній біржі №650 від 28.07.2001 року, на житловий будинок за адресою в АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_1 не посвідчено нотаріально.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.
Суд встановив, що на час укладення угоди діяли норми ЦК України(в редакції 1963 року), а тому, суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки, згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності - з 01 січня 2004 року.
Відповідно дост.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Позивачка стверджує, що умови договору купівлі-продажу були виконані повністю, але так як угода нотаріально не посвідчена, то це позбавляє її права оформити спадкове майно після смерті чоловіка та розпорядитися фактично належним їй будинком.
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно із частиною першої статті 128 ЦК України, в редакції 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Суд, враховуючи викладене, вважає, що позивач позбавлений можливості в майбутньому відчужити належний йому будинок з господарськими будівлями по наступним причинам: відповідно до статті 277 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення договору) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Таким чином, відповідно до вимог ст.47 ЦК УРСР Договір купівлі-продажу нерухомого майна №650 від 28 липня 2001 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на Універсальній Товарно-сировинній біржі, на думку суду, можливо визнати дійсним.
Статтями 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
12 липня 2024 позивач подав заяву про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок виявилося неможливо з тих підстав, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено на товарній біржі, всупереч вимогам діючого на момент вчинення договору законодавства, а тому постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (постанова нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії №161/02-31 від 24.07.2024 року.
Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у виді спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Оскільки, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак через невідповідність правостановлюючого документу вимогам закону не може оформити свої спадкові права нотаріально, а його право на прийняття спадщини суду доведено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити повністю.
Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна №650 укладений 28 липня 2001 року на Універсальній товарно-сировинній біржі, і зареєстрований в Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 27.07.2001 року за реєстром №478, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Доманівський районний суд Миколаівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_5 .

Головуючий суддя А.Я. Кащак