441/2685/24 2/441/988/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30.12.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Ференц О.І.

за участю секретаря судового засідання Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

28.10.2024 позивачі звернулися до суду із цим позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня бабця ОСОБА_3 , склавши за свого життя заповіт, яким усе своє майно заповіла їм в рівних частках. До складу спадщини після смерті баби увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Вони звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабці, проте отримали відмову через відсутність документів на спірне спадкове майно.

Вказували, що право власності на даний будинок не зареєстроване. Згідно витягів із погосподарських книг ОСОБА_3 була головою господарства в с. Мости, будинок 1947 року забудови, суспільна група «колгоспний двір». Оскільки вони спадщину після смерті своєї бабусі прийняли, так як на час смерті останньої проживали разом з нею, просять суд визнати право власності по частині за кожним на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, представник подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задоволити.

Представник відповідача Комарнівської міської ради Львівської області, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи у його відсутності. При вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних міркувань.

Судом встановлено, що матірю позивачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 (а.с.14-15, 22). Матірю ОСОБА_5 була ОСОБА_3 , відтак остання є бабусею позивачів.

ОСОБА_3 була останнім членом колгоспного двору в АДРЕСА_1 , що підтверджується виписками із погосподарських книг (а.с.27-35). Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно довідки виконкому Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 222 від 24.07.2024 за господарством ОСОБА_3 , 1913 р.н., числяться земельні ділянки загальною площею 0.36 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.25 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21). Згідно даних технічного паспорта спірний будинок 1947 року забудови а.с.36-46).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мости Городоцького району Львівської області (а.с.11), склавши за свого життя заповіт, посвідчений секретарем виконкому Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області Сидоряк О. та зареєстрований в реєстрі за № 27, яким усе належне їй спадкове майно заповіла в рівних частинах своїм онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.18). Дочка ОСОБА_3 ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Згідно довідки виконавчого комітету Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 221 від 04.07.2024 ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 , на день смерті разом з нею постійно проживали без реєстрації її внуки ОСОБА_1 , 1962 р.н., та ОСОБА_2 , 1967 р.н., які займалися її похованням і до сьогодні доглядають за будинком та присадибною ділянкою (а.с.20).

Позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини житлового будинку в с. Мости Львівського району Львівської області, після смерті баби, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.09.2024 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.19).

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991р. № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990р..

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р., мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи із того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно п.п.1, 2 ст.563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (Розділ VII Спадкове право).

Беручи до уваги те, що спірний будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», ОСОБА_3 була єдиним членом такого колгоспного двору, яка не втратила право на частку у майні такого, оскільки проживала і була зареєстрована у вказаному будинковолодінні станом на 15.04.1991 одна, таке майно увійшло в склад її спадкового.

В ч.1 ст.3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.

Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки матеріалами спадкової справи доводиться, що позивачі спадщину за заповітом після смерті бабці прийняли, оскільки фактично проживали разом з нею на час її смерті, позбавлені можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, суд вважає, що за ними слід визнати право власності на такий в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись п.6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), ст. 5, 10, 12, 18, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуюча О.І. Ференц