головуючий у суді І інстанції Бабич Н.Д.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пізняхівського Федора Миколайовича, до якої приєдналися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої він є.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на праві приватної спільної сумісної власності позивачу, а також відповідачам належить спірна квартира.

У позивача виникла потреба у користуванні спірною квартирою. Однак, відповідачі, які проживають в спірній квартирі, перешкоджають вселенню позивача в спірну квартиру, користуванню та володінню належною йому часткою у праві власності на майно. Самостійно змінили замки, внаслідок чого він немає можливості потрапити до квартири, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного прав.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 357 грн 87 коп. з кожного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні був допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_2 , який надав суду покази проте, що відповідачами чиняться перешкоди йому в користуванні квартирою з 2009 року, замки до дверей змінено, квартира здається в оренду третім особам. Отже, відповідачами чиняться перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, а досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову щодо усунення перешкод в користуванні власністю та вселення позивача у спірну квартиру.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Пізняхівський Ф.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального права.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції застосовано норми, що регулюють порядок користування спільною сумісною власністю, а не спільною частковою.

Зазначає, що допитаний під присягою позивач ОСОБА_2 заявив, що не користується квартирою з 2003 року, коли добровільно передав ключі від квартири, не проживає у вказаній квартирі з власної ініціативи з 2003 року, ніхто його з квартири не виганяв, поновлення реєстрації відбулося в 2009 році, однак в квартиру він не поселявся, комунальних та інших обов`язкових платежів з утримання квартири не сплачує весь цей час, будь-якої участі у підтриманні квартири в належному санітарно-технічному стані не приймає.

Як власник майна, тягаря по утриманню нерухомого майна не несе, фактично не виконує обов?язки покладені на нього законом щодо обов?язків власника належно утримувати майно (частина 4 статті 319 ЦК України - власність зобов?язує).

Апелянт наголошує, що ОСОБА_2 забезпечений жилим приміщенням, де він мешкає разом із своєю сім?єю, а вимога про його вселення є передчасною та такою, що порушує права інших співвласників щодо мирного володіння своїм майном, та не є ефективним способом захисту права власності, оскільки погоджуватиме конфліктні ситуації на побутовому рівні та не передбачена статтею 358 ЦК України, яка регламентує порядок здійснення права спільної часткової власності.

Жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачі чинять перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належними йому на праві спільної часткової власності 4/12 частками квартири АДРЕСА_1 позивачем не надано, а судове рішення ухвалено при неповно з?ясованих обставинах справи та неправильному застосуванні норм матеріального права (застосовано статтю 369 ЦК України, яка не підлягає застосуванню).

До апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 .

До апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 363 ЦПК України учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Заяву про приєднання до апеляційної скарги може бути подано до початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції. До заяви про приєднання до апеляційної скарги додаються документ про сплату судового збору та докази надсилання (направлення) копії заяви іншим учасникам справи.

Розглянувши подані заяви про приєднання до апеляційної скарги, враховуючи, що ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні отримання вказаних заяв, апеляційний суд встановив дотримання вимог статті 363 ЦПК України та наявність підстав для їх розгляду в судовому засіданні апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Відповідач та її представник - адвокат Строєв О.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, а оскаржуване рішення суду - скасувати, у задоволенні позову - відмовити.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заяв про приєднання до апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08 жовтня 1998 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 належало по 1/4 частині - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 (а.с. 111).

Співвласник квартири ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частини спірної квартири на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 146) та 1/12 частини спірної квартири на ім`я позивача ОСОБА_2 (а.с. 146, зворотня сторона).

06 жовтня 2023 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 належну йому 1/4 частину спірної квартири, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування частки квартири від 06 жовтня 2023 року (а.с. 47).

Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав №349493961 від 06 жовтня 2023 року - 1/4 частина спірної квартири зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с. 48).

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 грудня 2023 року №356808502 - 1/4 частина спірної квартири зареєстрована за ОСОБА_1 , 1/6 частини спірної квартири зареєстрована за ОСОБА_3 , 1/12 частини спірної квартири зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с. 94,95).

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та заяв, що до неї приєдналися, шляхом відтворення аудіо запису судового засідання, яке відбулося 01 лютого 2024 року, в якому у якості свідка був допитаний позивач ОСОБА_2 , апеляційний суд встановив таке.

Допитаний під присягою позивач ОСОБА_2 заявив, що не користується квартирою з 2003 року, коли добровільно передав ключі від квартири, не проживає у вказаній квартирі з власної ініціативи з 2003 року, ніхто його з квартири не виганяв, поновлення реєстрації відбулося в 2009 році, однак в квартиру він не поселявся, комунальних та інших обов`язкових платежів з утримання квартири не сплачує весь цей час, будь-якої участі у підтриманні квартири в належному санітарно-технічному стані не приймає.

Підсумовуючи вищевказане, апеляційний суд встановив, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

А апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено ті обставини на які він посилається як на підставу позовних вимог, а саме не доведено, що відповідачами чиняться перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням, яке належить йому на праві спільної сумісної власності.

Апеляційний суд враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року передбачено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, однак позивачем не доведено, що відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм нерухомим майном та позбавляють його можливості використовувати квартиру за власником розсудом, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги за відсутності доведеності створення відповідачами перешкод позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм нерухомим майном, апеляційним судом не перевіряються.

Таким чином, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пізняхівського Ф.М., до якої приєдналися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 слід задовольнити, оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Пізняхівського Ф.М., до якої приєдналися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610 грн 40 коп. користь ОСОБА_1 .

А також, з позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги користь осіб, що приєдналися до апеляційної скарги, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному у розмірі 1611 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пізняхівського Федора Миколайовича, до якої приєдналися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення30 грудня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська