ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3383/24 Номер провадження 22-ц/814/3127/24Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Пилипчук Л. І., Чумак О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кумечко Марини Сергіївни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2024 року у складі судді Кузіної Ж. В.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження із залученням заінтересованої особи - Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Мульда міста Воркута російської федерації від батька - ОСОБА_2 та матері - ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що 12.04.2024 за допомогою веб-порталу «Дія» він звернувся до Полтавського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою отримання повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, проте в особистий кабінет йому надійшла відмова у видачі витягу у зв`язку із народженням в іншій країні. Офіційну відповідь працівники ДРАЦС йому відмовилися надавати, мотивуючи тим, що відмову він отримав в особистому кабінеті веб-порталу «Дія».

Вказував, що встановлення факту народження та внесення відомостей про його народження до Державного реєстру актів цивільного стану громадян необхідне з метою оформлення в майбутньому спадкових прав, забезпечення належного укладення/оформлення правочинів, актів цивільного стану. Саме від наявності в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомостей про його народження залежить виникнення, зміна або припинення його прав.

Зазначав, що законом не перебачено іншого порядку встановлення цього факту.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що факт, про встановлення якого просить заявник, на час його звернення до суду не тягне правових наслідків, а має на меті майбутнє виникнення спадкових прав, що не є належним та ефективним способом судового захисту.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Кумечко М. С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у заявника відсутній оригінал документа, який підтверджує факт його народження - свідоцтво про народження, яке він позбавлений можливості отримати повторно на території України, оскільки народився на території російської федерації.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що встановлення факту народження необхідно заявнику для можливості реалізувати належні йому як фізичній особі права на ім`я, на працю, освіту та гідний рівень життя.

Звертає увагу на те, що встановлення даного факту необхідно заявнику з метою оформлення в майбутньому спадкових прав, забезпечення належного укладення/оформлення правочинів, актів цивільного стану.

Вважає, що мотиви рішення суду першої інстанції порушують законні права та інтереси немайнового характеру ОСОБА_1 , адже в позасудовому порядку встановити даний фат він не може за відсутності відомостей про його народження в державному реєстрі актів цивільного стану.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Мульда міста Воркута російської федерації, є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 .

12 квітня 2024 року за допомогою веб-порталу «Дія» ОСОБА_1 звернувся із заявою до Полтавського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

Цього ж дня до особистого кабінету веб-порталу «Дія» отримав відповідь про неможливість надання витягу у зв`язку із народженням в іншій країні.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження в селищі Мульда міста Воркута російської федерації від батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 , у своїй заяві ОСОБА_1 вказував, що від встановлення даного факту у майбутньому залежить виникнення, зміна або припинення його прав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частини перша, друга, сьома статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частини першій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц (провадження № 61-18514сво21).

У справі, що переглядається апеляційним судом, заявник вказує на неможливість підтвердження походження від батьків через відсутність у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомостей про його народження та відмови заінтересованої особи - Полтавського відділу ДРАЦС надати витяг про його народження, оскільки він народився в іншій країні.

Саме від наявності у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомостей про його народження заявник ОСОБА_1 пов`язує можливість виникнення в майбутньому його прав.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI), пунктів 1, 2 розділу I, пунктів 24, 26 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) (далі - Правила) державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Державна реєстрація народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження проводиться за правилами поновлення актових записів, якщо з дня народження дитини, зазначеного у рішенні суду, минуло більше року.

Внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила внесення змін).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.8 розділу I Правил внесення змін поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення, за винятком випадків, встановлених в абзацах третьому - п`ятому пункту 3.13 розділу III цих Правил.

Заяви громадян України про поновлення актових записів цивільного стану, які були складені компетентними органами іноземних держав, розглядаються на загальних підставах з дотриманням вимог цих Правил. Відсутність зазначених актових записів цивільного стану має бути підтверджена документально (пункт 1.3 розділу І Правил внесення змін).

Реєстрація актів цивільного стану компетентними органами іноземних держав, підтверджується відповідними легалізованими у встановленому порядку документами про реєстрацію актів цивільного стану. Копії актових записів цивільного стану витребовуються від компетентних органів іноземних держав, з якими Україна уклала договори про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, у разі необхідності підтвердження певних даних (пункт 3.9 розділу III Правил внесення змін).

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (пункт 8 глави 1 розділу II Правил, пункт 1.5 розділу I Правил внесення змін).

Наведене свідчить про те, що встановлення в судовому порядку факту народження фізичної особи має юридичне значення для поновлення актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України або компетентним органом іноземної держави, у разі відсутності такого актового запису або у тих випадках, коли внаслідок перевірки заяви про поновлення актового запису про народження з`ясувалось, що народження заявника не реєструвалось.

Факт відсутності такого актового запису, а також сам факт, що має юридичне значення, входять до предмета доказування по справі та підлягають встановленню судом при ухваленні рішення на підставі доказів, що обґрунтовують вимоги заявника. Доказування, а отже і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, матеріали справи не містять доказів неможливості одержання заявником від компетентного органу іноземної держави за місцем реєстрації народження документів, що посвідчують акт цивільного стану, здійсненого за межами України, або його відсутності, а також не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що підтверджують батьківство ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до заявника, тому підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 апеляційним судом не вбачається.

При вирішенні справи суд першої інстанції дійшов правильних по суті висновків про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , але належним чином рішення не мотивував, помилково вважаючи, що юридичний факт, про встановлення якого просить заявник, не тягне правових наслідків, тому мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду підлягає зміні з викладенням її у редакції цієї постанови та відмовою у задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог за недоведеністю.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кумечко Марини Сергіївни - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2024 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак