Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/2101/24
У Х В А Л А

30.12.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Васільєва С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на частину кам`яного житлового будинку житловою площею 67,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У позовній заяві також просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку.

Вказує, що на даний час в неї є підстави вважати, що даний будинок, що є спільною сумісною власністю спадкодавця та відповідача ОСОБА_2 , може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 19 січня 2024 року у справі № 760/3905/23.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, що існує спір між сторонами та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач і звернувся з позовом до суду.

Суд вважає, що через ризик можливого подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, або його обтяження іншим чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що є достатні підстави, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі в разі задоволення позовних вимог, а тому заява про забезпечення позову в частині накладення арешту підлягає задоволенню.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує наявність зв`язку між арештом будинку та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем, а також співмірність таких заходів, зокрема те, що арешт будинку, щодо якого між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача або інших осіб, яке носить тимчасовий характер.

Щодо іншої вимоги заяви (заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку), то така вимога сформульована неконкретно; заявником не вказано, яким саме особам слід заборонити вчиняти дії щодо спірного будинку та не визначено, які саме дії, що не відповідає вимогам обґрунтованості вжиття такого заходу забезпечення.

Крім цього, з огляду на предмет позову у цій справі, між таким заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги відсутній зв`язок, оскільки спір стосується визначення юридичної долі нерухомого майна, а не порядку володіння чи користування ним.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

В решті вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити сторонам та сектору державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та права власності на нерухоме майно Красилівської міської ради для виконання.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Суддя С. В. Васільєв