Номер провадження: 22-ц/813/3598/24
Справа № 501/285/22
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2023 року у складі судді Пушкарського Д.В.,

встановив:

У січні 2022 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» в якому просила суд:

- зупинити нарахування відсотків, пені та штрафних нарахувань за договором №4765043 про надання споживчого кредиту, укладений 13.09.2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА»;

- визнати Договір №4765043 про надання споживчого кредиту, укладений 13.09.2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» - недійсним;

- стягнути з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.09.2021 вона в електронному вигляді, шляхом реєстрації на інтернет сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою одноразового ідентифікатора шляхом отримання СМС-повідомлення на її номер телефону НОМЕР_1 у вигляді коду (С226747) та виконання певних дій, укладено кредитний договір №4765043 від 13.09.2021, згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав кредит у сумі 6000,00 грн., які були перераховані на її картковий рахунок № НОМЕР_2 зі строком повернення кредиту 28.09.2021 року, зі сплатою 1,9% за кожен день користування, що становить 693,5 % річних (1,9 х 365 днів).

Під час звернення з адвокатським запитом до керівника ТОВ «Авентус Україна», з метою з`ясування чи існує заборгованість у неї та з чого вона складається, керівник відповідача надав лише копію договору №476543 від 13.09.2021 року та додаток №1 до нього (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача), в яких не зрозуміло як обчислюються відсотки, які в свою чергу відрізняються між собою. Цей факт також є незрозумілим коли заходиш у особистий кабінет.

Крім того, пунктом 1.5. Договору №4765043 передбачено - Тип процентної ставки - фіксована. П.1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1.00% в день. Відповідно до п.1.7. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: п.1.7.1. за стандартною ставкою 44565.90 % річних.

Так у кредитному договорі, відсутній її (позивачки) підпис, зазначення у договорі про те, що міститься цифровий підпис не відповідає дійсності, оскільки у неї відсутній цифровий підпис, а тому вищезгаданий договір не має юридичної сили. Крім того, будь - яких даних, які б підтверджували надані їй грошові кошти немає. Просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Зупинено нарахування відсотків, пені та штрафних нарахувань за договором №4765043 про надання споживчого кредиту, укладений 13.09.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Визнано Договір №4765043 про надання споживчого кредиту, укладений 13.09.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - недійсним. Стягнуто з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Стягнуто з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2023 рокута прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції надто поверхово вивчав текст самого оспорюваного Кредитного договору та його умови, надані докази і поясненнями Відповідача по справі, і надто формально підійшов до вирішення справи. Зокрема, скаржник зазначає, що внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неналежної оцінки доказів, суд першої інстанції:

-не дослідив той факт, що перед укладенням Кредитного договору Товариством було належним чином виконано вимоги ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» та було надано ОСОБА_1 повну та всебічну інформацію про кредитування Товаристві для прийняття зваженого рішення Позивачем щодо укладення Кредитного договору;

-не взяв до уваги, що позивач є Клієнтом Товариства з 22.01.2020 року та до Кредитного договору уклав ще чотири кредитні договори, належним чином виконавши всі зобов`язання за ними, а отже це свідчить, що ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування, які були для неї прийнятними;

-не дослідив той факт, що оспорюваний Кредитний договір був укладений з дотриманням вимог законодавства про електронну комерцію та підписаний саме Позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора, а не електронно-цифровим підписом;

-не дослідив той факт, що оспорюваний Кредитний договір був укладений з дотриманням вимог законодавства про електронну комерцію та підписаний саме Позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора, а не електронно-цифровим підписом;

-не дослідив той факт, що примірник Кредитного договору було надіслано Позивачу в Особистий кабінет та на його електронну адресу;

-не дослідив той факт, що на підтвердження визнання/укладення Позивачем оспорюваного Кредитного договору від Позивача надходили кошти на погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позивачем було неодноразово продовжено строк користування кредитними коштами, виданими в рамках Кредитного договору. Крім того, Суд першої інстанції не взяв до уваги додані квитанції про оплату особисто ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, що безперечно свідчить про визнання нею Кредитного договору та прийнятність його умов;

-не дослідив той факт, що підписуючи/укладаючи Кредитний договір, Позивач та Відповідач узгодили всі істотні умови договору;

-не дослідив той факт, що Позивач пройшов належну Електронну ідентифікацію перед укладенням Кредитного договору, враховуючи умови договору та законодавство про електронну комерцію і споживче кредитування;

-не дослідив той факт, що: кредитний договір не містить несправедливі умови кредитування; Відповідач не покладав на Позивача тягар з`ясування змісту Кредитного договору; Товариство не вводить Позивача в оману щодо здійснення нарахувань за Кредитним договором та умов кредитування.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 05.12.2024 сторони з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

У апеляційній скарзі скаржник просить суд розгляд справи проводити без участі скаржника та його представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.09.2021, ОСОБА_1 в електронному вигляді, шляхом реєстрації на Інтернет сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою одноразового ідентифікатора шляхом отримання СМС-повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 позивача у вигляді коду ( С226747 ) та виконання певних дій, укладено кредитний договір №4765043 від 13.09.2021 року, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» надав кредит у сумі 6000,00 грн., які було перераховано на картковий рахунок Позивачки № НОМЕР_2 зі строком повернення кредиту 28.09.2021, зі сплатою 1,9% за кожен день користування, що становить 693,5 % річних (1,9 х 365 днів) (а.с.13-14).

Представник позивача - адвокат Пасічник О.В., з метою з`ясування з чого складається заборгованість за кредитним договором та яким чином здійснювалось нарахування процентів, звернулась з відповідним запитом до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», на що отримала відповідь в якій зазначено загальний розмір процентів, які складає 4788,00 грн., без наведення конкретного розрахунку (а.с.11-12, 97).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, щовідсутні підстави вважати, що при укладенні договору зі ОСОБА_1 , відповідач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Однак апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною другою ст. 627 ЦК України встановлено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Уклавши кредитний договір та приступивши до його виконання, сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх внутрішній волі та спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені.

При цьому, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Цього зроблено не було, споживач кредитний договір підписав, отримав кредитні кошти, розпорядився ними на власний розсуд, а отже, визнавав у повному обсязі умови договору та погоджувався з ними.

Кредитний договір був укладений у письмовій формі, у ньому вказано предмет договору, яким є надання кредитних коштів, визначено розмір кредиту, плату за користування кредитними коштами та строк повернення кредиту, договір підписаний обома сторонами. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застереження до договору не висловлювали.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що перед укладанням оспорюваного договору №4765043 про надання споживчого кредиту від 13.09.2021, відповідачем не були виконані норми ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.2,3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», що є однією з підстав визнання договору недійсним.

Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначав, що твердження позивачки щодо неповідомлення її про умови кредитування є безпідставними.

Так, апеляційним судом встановлено, що 13.09.2021 при укладенні договору №4765043 про надання споживчого кредиту, позивачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення оспорюваного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, перед укладенням Кредитного договору, Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірник кредитного договору, що планується до укладення.

При цьому, на першій сторінці Веб-сайту Товариства міститься/містилась:

-інформація про істотні умови кредитування;

-посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про Товариство, яке надав фінансової послуги;

-посилання на вкладку «Документи», де містяться Правила, примірні Кредитні договори, що укладаються Товариством;

-архів документів, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору.

Перед подачею заявки на отримання кредиту, Клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами, Паспортом споживчого кредиту та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією викладеною у цих Правилах.

При цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів.

Без такого підтвердження (проставлення відповідної відмітки) у позивача була відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства для подальшого оформлення кредитного договору.

Некоректне, неповне ознайомлення клієнта з Правилами та умовами надання кредиту, з паспортом споживчого кредиту, текстом самого кредитного договору, що планувався до укладення, а також інформацією, розміщеною на Веб-сайті Товариства про умови та порядок надання Товариством кредитів не позбавляє клієнта обов`язку щодо належного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Разом з тим, якщо позивач не ознайомився належним чином з Правилами та умовами Кредитного договору, то у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом визначеним ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду н укладання договору. Натомість таких дій позивач не вчинив, а навпаки на підтвердження/визнання умов Кредитного договору здійснив платежі в рахунок погашення заборгованості за Кредитом та таким чином неодноразово ініціював продовження строку користування кредитними коштами.

Крім того, перед укладенням Кредитного договору для ознайомленням з істотними умовами Кредитного договору в Особистому кабінеті, ОСОБА_1 отримала для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України, та пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору, що містить усі істотні умови.

З урахуванням вищевикладеного, висновки суду першої інстанції щодо неповідомлення позивачки ОСОБА_1 про умови кредитування не відповідають фактичним обставинам справи.

Також внаслідок неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що позивачка є клієнтом Товариства з 22.01.2020 та до цього оспорюваного договору, уклала ще чотири кредитні договори, належним чином виконавши всі зобов`язання за ними, що свідчить про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування, які були для прийнятними для неї.

Крім того, судом першої інстанції не було досліджено той факт, що оспорюваний кредитний договір був укладений з дотриманням вимог законодавства про електронну комерцію та був підписаний саме позивачкою ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, а не електронно - цифровим підписом.

Зокрема, матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що оспорюваний договір було укладено в електронній формі.

Відповідно до п.1.1. вищевказаного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ТС Товариства.

Ідентифікація та верифікація Клієнта була здійснена Товариством шляхом отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з Українського бюро кредитних історій та коректного введення Клієнтом, отр-пароля, надісланого Товариством на такий фінансовий номер телефону: НОМЕР_3 .

Отже, при здійснені ідентифікація та верифікація Клієнта, Товариством в повній мірі було дотримано всі вимоги Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою НБУ N?107 від 28.07.2020 року, зокрема п.5 та пп. 2 п. 31 Додатку 2 вказаної постанови.

Відповідно до ч.1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.1 ст.7 вищевказаного Закону України, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Нормою ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Приписами ст.12 вищезгаданого закону передбачено поняття «Підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства, Кредитний договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» - Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором C226747, 13.09.2021 10:56:34 / ОСОБА_1 /».

Враховуючи вимоги Закону України «Про електронну комерцію», укладення Кредитного договору з Позивачем відбулося в електронній формі за допомогою ІКС Товариства, доступ до як забезпечується через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPlus».

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 11 Закон України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Товариством т Клієнтом, був укладений Кредитний договір Кошти перераховувалися на банківську картку N? НОМЕР_2 , яку Клієнт вказав при заповнені заявки на отримання кредиту.

З урахуванням вищевикладеного, твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що кредитний договір між Товариством та нею не було підписано - не відповідає дійсності та спростовується вищенаведеним.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували заявлені позовні вимоги та свідчили про недобросовісність відповідача, при укладенні кредитного договору, невідповідність змісту правочину цивільному законодавству, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 2381,77 грн. (а.с. 158), необхідну компенсувати відповідачу за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2023 року скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» про захист прав споживачів - відмовити.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2381 (дві тисячі триста вісімдесят одну) гривню, 77 (сімдесят сім) копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.12.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева