Провадження № 2/359/1393/2024
Справа № 359/1131/24
«04» червня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Бокей А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю « Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, стягнення трьох процентів річних та пені,-
Свої позовні вимоги обґрунтовують наступним. 22.08.2021 р. в м. Борисполі Київської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням Відповідача, транспортного засобу «Hyundai» н.з. НОМЕР_2 та транспортного засобу «Honda» н.з. НОМЕР_3 .
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi» н.з. НОМЕР_1 , відповідача у справі, станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-203759052.
В подальшому, ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до позивача в рамках суброгаційної вимоги задля компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в рамках добровільного майнового страхування.
Ухвалою судді від 13.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а. с.58).
У судове засідання представник позивача не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
У судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi» н.з. НОМЕР_1 , була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-203759052, строк дії полісу з 00год.00хв.27.04.2021 по 26.04.2022 включно (а.с.13) .
22.08.2021 в м. Борисполі Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Audi» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобілів «Hyundai» н.з. НОМЕР_2 та «Honda» н.з. НОМЕР_3 , внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Ця обставина підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області (справа №359/8452/2021), якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень (а.с.14-15).
Вказаною постановою, зокрема встановлено, що ОСОБА_1 , керувала автомобілем марки «Audi» н.з. НОМЕР_1 , не перевіривши пере виїздом технічний стан транспортного засобу, у зв`язку з чим не спрацювали гальма, внаслідок чого допустила зіткнення автомобілями «Renault» дн.з НОМЕР_4 та «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , які зупинилися попереду на червоний сигнал світлофора. В свою чергу автомобіль «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 під час неконтрольованого руху допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Honda» н.з. НОМЕР_3 (а.с.14-15).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
26.12.2021 власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.22-23,24).
Підстав сумніватися у правильності визначного розміру страхового відшкодування у суд відсутні. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б доводили інший розмір заподіяних збитків (вартість відновлювального ремонту, належний розмір страхового відшкодування) відповідачем суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.
Статями 993, 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи.
Відповідно до пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;
Щодо заявлених позовних вимог про стягнення пені та трьох процентів річних відповідно до наданих розрахунків (а.с.40,41), то в цій частині позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Водночас, суд звертає увагу, що вищенаведені положення пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають право страховика подати регресний позов, а не безумовне право на відшкодування витрат.
Отже, виключно з дати пред`явлення позову у відповідача виник обов`язок щодо відшкодування витрат позивача по сплаті страхового відшкодування, тобто з 30.01.2024 у разі безспірності виплачених сум.
Таким чином, підстави для стягнення 3% річних за вказаний позивачем період (з 01.05.2023 по 05.01.2024) відсутні.
Щодо нарахованої позивачем пені, слід зазначити, що позивачем жодним чином не обґрунтовано відповідну позовну вимогу, зокрема підстави для нарахування пені та її розмір.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Так, в силу вимог п. 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Очевидно, що наведені положення Закону не поширюються на відповідача, яка не є страховиком та несе відповідальність за невиконання грошового зобов`язання виключно у порядку, визначеному ч.2 ст.625 ЦК України з урахуванням вищезазначених висновків суду щодо моменту виникнення обов`язку у відповідача.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 2481 гривень, понесені позивачем (а.с.3), підлягають стягненню на його користь з відповідача, як сплачені за мінімальною обов`язковою ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір ставкою», та є фактично збитками позивача.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн., суд враховує наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 08 січня 2024 року (а.с. 46) та адвокатом Стецюрою О.В. надано, а позивачем прийнято наступні надані послуги:
- ознайомлення та аналіз документів страхової справи (1,5 год.), вартість яких 2250 грн.;
- аналіз судової практики яка склалася при розгляду аналогічних спорів (0,5 год.),вартість яких 750,00 грн.;
- надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань (0,5 год.),вартість яких 750,00 грн.;
- складання позовної заяви (2 год.), вартість яких 3000,00грн.;
- підготовка додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим учасникам справи (0,5 год.), вартість яких 750 грн.
За змістом складеного сторонами акту загальна сума винагороди 7500,00грн. підлягає оплаті адвокату не пізніше 10 днів з дня отримання клієнтом інформації щодо набрання законної сили судовим рішенням.
Проте зазначений в акті перелік та вартість послуг слід визнати частково обґрунтованими на загальну суму 5250 грн., а саме щодо витрат на ознайомлення та аналіз документів страхової справи та складання позовної заяви у зазначеному в акті розмірі, що відповідає вищезазначеним критеріям реальності та розумності таких витрат.
Позивачем не надано належних і достатніх доказів надання адвокатом консультацій клієнту та щодо їх необхідності, зважаючи на ту обставину, що позивач звернувся до адвоката з питання підготовки позову до суду у порядку, визначеному Законом, що безпосередньо регламентує його діяльність.
Також суд вважає безпідставним залученням до переліку витрат такого виду послуги, як вивчення судової практики, скільки правові позиції, на які є посилання у позовній заяві, не є новими, датовані 2019-2021 роками. Крім того, на переконання суду, суть професійної правничої допомоги і полягає в тому, що адвокат надає послуги у сфері права, а тому постійна обізнаність зі змінами у законодавстві та правовими висновками Верховного Суду, є суттю такого виду діяльності.
Щодо включення до переліку правових послуг таких, як підготовка додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим часникам справи, то такі види робіт очевидно не потребують професійних правових знань, а тому такий вид послуг не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
З урахуванням вищенаведених вимог ст.141 ЦПК України з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3851, 93 грн.
Та обставина, що на момент звернення до суду визначені Договором кошти на оплату правничої допомоги позивачем сплачені не були, не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Бєлоусов проти України», «Савін проти України»), належна адвокату відповідно до умов укладеного договору оплата його послуг, є «фактичними витратами» сторони.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» частину витрат на правничу допомогу в розмірі 3851 гривня 93 копійки та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 гривня, всього на загальну суму 6332 гривні 93 копійки (шість тисяч триста тридцять дві гривні дев`яносто три копійки).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 10.06.2024.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів