Справа № 405/6303/23
Провадження №2/405/1046/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Нетесі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/6303/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Фомін А.І. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1279821 від 31 серпня 2023 року), в інтересах позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 06.05.2023 року до позивача звернулася відповідач ОСОБА_2 з проханням позичити їй 64 000 грн., при цьому, враховуючи, що позивач був знайомий з відповідачем та на той час в нього була така сума грошових коштів, позивач погодився позичити відповідачу 64 000 грн., за умови повернення зазначеної вище суми до 16.05.2023 року. Крім того, 07.05.2023 року до позивача повторно звернулася відповідач ОСОБА_2 з проханням позичити їй 10 000 грн., на що позивач погодився та надав в борг відповідачу 10 000 грн., за умови повернення зазначеної вище суми до 16.05.2023 року. Розписки були складені на підтвердження укладання договору позики і передачі грошей за ним. Саме на цих умовах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч в присутності свідків написала розписки та отримала гроші. При цьому, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання згідно з договором у вказані в боргових розписках строки не виконала, отримані в позику у позивача грошові кошти не повернула. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, однак відповідач гроші позивачу не повертає, що стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Фомін А.І. в судове засідання засобами електронної пошти подав заяву, яка зареєстрована судом 29 квітня 2024 року за вх. № 3379 про розгляд справи без участі позивача та його як представника позивача участі. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України та з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не відомо, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавала, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 06 травня 2023 року було укладено договір позики, за яким відповідач ОСОБА_2 отримала у позивача ОСОБА_1 в позику грошові кошти в розмірі 64 000 грн., які зобов`язалася повернути в повному обсязі 16 травня 2023 року.

На підтвердження укладення зазначеного договору позики позичальник ОСОБА_2 надала розписку від 06 травня 2023 року, відповідно до якої підтвердила факт, що отримала від позикодавця ОСОБА_1 в позику грошові кошти в розмірі 64 000 грн.

Крім того, 07 травня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким відповідач ОСОБА_2 отримала у позивача ОСОБА_1 в позику грошові кошти в розмірі 10 000 грн., які зобов`язалася повернути в повному обсязі16 травня 2023 року.

На підтвердження укладення зазначеного договору позики позичальник ОСОБА_2 надала розписку від 07 травня 2023 року, відповідно до якої підтвердила факт, що отримала від позикодавця ОСОБА_1 в позику грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

Встановлено, що взяті на себе зобов`язання відповідач ОСОБА_2 у встановлений строк, 16 травня 2023 року не виконала та кошти не повернула.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що зміст розписок від 06 травня 2023 року та від 07 травня 2023 року про те, що відповідач ОСОБА_2 взяла у позику у ОСОБА_1 кошти в загальній сумі 74 000 грн., є підтвердженням як укладення між ними договорів позики, прийняттям сторонами умов та зобов`язань за договором позики, так і засвідченням отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 зазначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем ОСОБА_2 боргу за договорами позики від 06 травня 2023 року та від 07 травня 2023 року, визначений в договорах та який (строк) становить 16 травня 2023 року, минув, пред`явлені представником позивача оригінали розписок від 06 травня 2023 року та від 07 травня 2023 року, які долучені судом до матеріалів справи, свідчать про те, що відповідач борг не повернула, чим порушила право позивача як позикодавця за договорами позики на його повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст. 1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст. 12,13 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 як позичальник, не виконала зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 , як позикодавцем, щодо повернення суми позики за зазначеними договорами, на підставі чого позовні вимоги про стягнення боргу за договорами позики є обґрунтованими, доведеними належними доказами та є такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене вище, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню борг за договором позики від 06 травня 2023 року в розмірі 64 000 грн. та борг за договором позики від 07 травня 2023 року в розмірі 10 000 грн., а всього в розмірі 74 000 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, та, враховуючи, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 31 серпня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 133, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 192, 193, 509, 524, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 борг за договором позики від 06 травня 2023 року в розмірі 64 000 (шістдесят чотири тисячі) грн. та борг за договором позики від 07 травня 2023 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн., а всього 74 000 (сімдесят чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова