Номер провадження: 22-ц/813/1385/24
Справа № 523/5792/15-ц
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бузовського В.В. 08 червня 2015 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне проживання сторонами неможливе через складні взаємини, що привело до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з лютого 2014 року.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року розірвано шлюб, зареєстрований 17 січня 2003 року Першим Суворовським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 25, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2023 року заяву представника ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 08 червня 2015 року було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити шляхом зазначення у мотивувальній частині рішення, що сторони шлюбні стосунки не підтримують з 2006 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було сповіщено відповідача про час та дату судового засідання.

Крім того, представник ОСОБА_1 зазначає, що оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджують не проживання сторін з 2014 року та відповідний факт встановлений судом першої інстанції на підставі пояснень позивача, навіть у разі не надання ОСОБА_4 доказів не проживання сторін з 2006 року, наявні підстави для зміни заочного рішення суду шляхом виключення з його мотивувальної частини наступного висновку: «шлюбні стосунки не підтримують з лютого 2014 року».

Сторони про розгляд справи на 30 січня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Сторони про розгляд справи на 30 січня 2024 року були сповіщені за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2023 року № 28.

30 січня 2024 року від представника ОСОБА_4 на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 17 січня 2003 року, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_5 (а.с. 3). Від шлюбу мають двох неповнолітніх: сина ОСОБА_6 , 2006 року народження, та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з матір`ю. Сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї не можливо, оскільки відповідач разом з позивачкою спільного господарства не ведуть. Майновий спір відсутній.

Частиною 1 ст. 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, суд першої інстанції, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (ст. 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Необгрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було сповіщено відповідача про час та дату судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, у встановленому законом порядку, були отримані дані щодо наступного зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , та направлено судову повістку за вказаною адресою, як повернулась до суду із відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (у чинній редакції), днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Вказане кореспондується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 проживає за іншою адресою, ніж адреса його реєстрації, підтвердження чого є той факт, що у апеляційній скарзі апелянтом також зазначено саме адресу його реєстрації: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим безпідставними є доводи апеляційної скарги про неналежне сповіщення апелянта про дату та час розгляду справи судом першої інстанції.

У рішенні ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності порушені не були.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Одночасно, колегія суддів частково погоджується із доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджують не проживання сторін з 2014 року та відповідний факт встановлений судом першої інстанції на підставі пояснень позивача, то навіть у разі не надання ОСОБА_4 доказів не проживання сторін з 2006 року, наявні підстави для зміни заочного рішення суду шляхом виключення з його мотивувальної частини наступного висновку: «шлюбні стосунки не підтримують з лютого 2014 року».

Так, у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції зазначено, що сторони шлюбні стосунки, зі слів ОСОБА_2 , не підтримують з лютого 2014 року.

Однак, колегія суддів зазначає, що час припинення шлюбних відносин сторін не є предметом розгляду даної справи, крім того, вказаний факт не може вплинути на спірні правовідносини, пов`язані із розірванням шлюбу між сторонами, проти чого ОСОБА_1 не заперечує.

Крім того, з наданих сторонами доказів неможливо встановити, коли дійсно вони припинили сумісне проживання, на підставі чого колегія суддів доходить до висновку про необхідність виключення з мотивувальної частини заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року посилання на те, що шлюбні стосунки сторони не підтримують з лютого 2014 року.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , однак неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року посилання на те, що шлюбні стосунки сторони не підтримують з лютого 2014 року

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 08 лютого 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе