КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5531/2024 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/14827/23

05 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суд міста Києва від 31 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Маркєлової В.М., у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з 01.05.2015 року.

Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015року «Про закріплення за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об?єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, зокрема передано і будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з наявної у позивача інформації залучені до участі у справі відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , а також є користувачами (споживачами) послуг, що надаються Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Квартира АДРЕСА_2 не приватизована.

Особовий рахунок № 698651 відкритий на відповідача ОСОБА_1 . Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надаються позивачем на підставі договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено у газеті «Хрещатик» та є договором приєднаннявідповідно до норм статті 634 Цивільне кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору.

Позивач зазначав, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», як балансоутримувач, щоденно надає послуги з утримання будинків, споруд та будинкових територій за адресою АДРЕСА_1 і, відповідачі щомісячно, отримуючи рахунки на оплату наданих позивачем послуг, не звернулися із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів або якості, отже вони погоджувалися з їх обсягом, якістю та фактично визнають їх вартість,

За період з 01.04.2018 року по 31.07.2023 року заборгованість по квартирі АДРЕСА_2 перед Керуючою компанією за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 28 913,20 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Судовим наказом від 23.05.2018 року у справі № 753/8815/18 із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 року по 31.03.2018 року у розмірі 3 131,76 грн (2 920,10 грн боргу та 161,48 грн - інфляційних втрат та 50,18 грн. 3% річних), а також судовий збір 176,20 грн.

Разом з тим, по квартирі АДРЕСА_2 обліковується заборгованість за період з 01.04.2018 року по 31.07.2023 року за оплату послуг за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 28 913,20 грн.

Посилаючись на те, що відповідачі, в порушення норм діючого законодавства, не виконують своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надані послуги, позивач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.08.2018 року по 31.07.2023року у розмірі 28 913,20 грн;відповідно до вимог статті 625 ЦК України інфляційну складову боргу у розмірі 486,53 грн; 3 % річних у розмірі 320,26 грн, а також судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суд міста Києва від 31 жовтня 2023 року позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»: заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період із 01.08.2018 по 31.07.2023 у розмірі 28 913,20 грн; інфляційні втрати за період із 01.04.2018 по 16.03.2020 у розмірі 486,53 грн; 3% річних, нараховані на заборгованість за період із 01.04.2018 по 16.03.2020 у розмірі 320,26 грн, що складає разом - 29 719,99 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» судовий збір у розмірі 894,67 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» судовий збір у розмірі 894,67 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» судовий збір у розмірі 894,67 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суд міста Києва від 31 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі.Також просив розглянути можливість ухвалити нове рішення про укладання трирічного договору реструктуризації по сплаті за фактично надані комунальні послуги та зобов`язати позивача зробити відповідні перерахунки за фактичним тарифом в сумі 2,02 грн.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень.

Зазначає, що частина 1 ст. 634 Цивільного кодексу України щодо договору приєднання не передбачає обов`язковості та примусовості приєднання.

Отже, реклама в газеті «Хрещатик» є лише запрошенням робити пропозиції укласти договір. Розміщений в цій публікації договір не має ні номеру, ні дати, ні реквізитів, ні підписів, ні інших атрибутів договору. І це визнає сама керуюча компанія.

Крім того, у зазначеній публікації надруковано, що відповідно до п.3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Про факт неприйняття договору приєднання він повідомив позивача у відповіді на претензію керуючої компанії від 01.03.2018 року №1417/Ю/2018 та в заяві про скасування судового наказу, виданого 23 травня 2018 року у справі №753/8815/18.

У своїй претензії керуюча компанія від 01 березня 2018 року № 1417/Ю/2018 визнала, що не має з ним договірних стосунків та доручає Комунальному концерну «Центру комунального сервісу» укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Він не ухилявся від підписання договору і 22 квітня 2018 року звернувся із запитом до керуючої компанії надіслати йому проект договору, обґрунтування тарифів, кошторис за статтями витрат, по яким складається фактична собівартість послуг для вивчення та проведення експертизи достовірності та прозорості нарахування, залишивши за собою право, згідно вимог статті 646 ЦК України, направити відповідь про згоду укласти договір на інших умовах, оформити протокол розбіжностей або розробити індивідуальний договір.

Окремо звертає увагу навідсутність в судовому рішенні суду першої інстанції посилань на зазначені ним в запереченні та відзиві статті глав 52, 53 Цивільного кодексу України, - ст. 627, 629, 633, 638, 640, 641, 642, де розкривається суть публічного договору, формою якого є публічний договір приєднання.

Вважає висновок суду першої інстанції про отримання ним послуг на підставі договору приєднаннятаким, що зроблений на підставі хибного тлумачення. Інші доводи Законів, Кодексів і головне Конституції України судом першої інстанціїне брались до уваги.

Щодо не звернення до керуючої компанії з письмовою відмовою про припинення надання послуг після опублікування 14.07.2015року в газеті «Хрещатик» №99 (4695)» зазначає, що у 2015-2017 роках він не знав про існування договоруприєднання, не укладав його, а тому логічно не міг відмовитись від нього.

Судом першої інстанції проігноровано ст.12, п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в якій чітко вказано, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Вказує, що під час судового розгляду справи в суді першої інстанції він зазначав, що користувався певними послугами, які були зазначені в таблиці структури тарифу, бачив дії щодо їх надання, але про те, що ці послуги надавались саме керуючою компанією чи кимось іншим йому не відомо. Саме через такі міркування, а також відсутність договірних стосунків з керуючою компанією він не визнав позов. Відсутній будь-який доказ, що він прийняв на себе зобов`язання відносно позивача.

Саме позивач має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на наявність договірних відносин, правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги, надати інші письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Вважає, що дії статей 509, 525, 526, 610, ЦК України, на які суд першої інстанції посилається у своєму рішенні, не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю договору.

Враховуючи те, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону), то таке твердження відноситься і до трактування ч.2 ст. 625 ЦК України, що позивач ніяким чином не є кредитором - громадянином або юридичною особою, яка має підтверджені належними документами майнові вимоги до боржника.

Крім того, він висловлює заперечення щодо нарахування відшкодування інфляційних нарахувань та 3% річних, посилаючись на пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» яким установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі.

Щодо «нерозуміння структури тарифу на послуги, які надає позивач, відповідач зазначає, що сумарний арифметичний підрахунок статей дорівнює 4,1217 грн, а не 4,95 грн, як зазначено у структурі вартості послуг.

Не заперечує, що він не оскаржував Розпорядження Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 року № 668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», що втратило чинність 25.07.2019, і яким визначено структуру тарифів.

А щодо актів-претензій до виконавця послуг посилається на те, що такі акти-претензії можливі лише в разі існування договоруміж сторонами.

Вважає, що він під час судового розгляду справи повністю спростовував розрахунок керуючої компаніїщодо заборгованості, а суд не перевірив розрахунок і не звернув увагу на зазначені ним помилки у розрахунку.

При цьому, у судовому рішенні не був зазначений факт списання 3131,76 грн у рахунок погашення заборгованості, що відбулось на підставі судового наказу від 20 січня 2021 року № 753/8815/18, який апеляційний суд визнав недійсним.

Посилаючись на те, що судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, відповідач ОСОБА_1 вважає, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Вважає, що результати оцінки судом доказів є хибним, а рішення необґрунтованим та необ`єктивним, без урахування всіх обставин справи. Також в судовому рішенні не зазначено мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору.

Стверджує, що він ніколи не відмовлявся сплачувати за фактично отримані комунальні послуги і не ухилявся від підписання договору. В усіх документах він зазначав, що підтверджує часткове отримання комунальних послуг і готовий відшкодувати фактичне споживання за тарифом 2,02 грн з 01.06.2018 року по теперішній час за умови укладання договору реструктуризації на 3 роки та укладання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за реальним обґрунтованим тарифом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» просить апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року - без змін.

Зазначає, що послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надаються Керуючою компанією відповідачам на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (далі - утримання), який оприлюднено у газеті «Хрещатик» від 14.07.2015року№99 (4695) та є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору.

Договір з утримання є типовим для Керуючих компаній 10-ти районів м.Києва.

З моменту оприлюднення Договору в газеті він став обов`язковим до виконання споживачами.

Від відповідачів після опублікування Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 року не надходило жодних листів із запереченнями чи відмовою від надання послуг з утримання.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 30.10.2013 року у справі за № 6-59цс13; висновком Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10.12.2018 року у справі за № 638/11034/15 відсутність письмового договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг.

Крім того, судовим наказом Дарницького районного суду м.Києва від 23.05.2018 року у справі № 753/8815/18 із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 року по 31.03.2018 року у розмірі 3 131,76 грн. (2 920,10грн. боргу та 161,48грн. інфляційних втрат та 50,18грн. 3% річних), а також 176,20 грн. судового збору. Вказаним судовим наказом було встановлено існування договірних відносин між співвласниками кв. АДРЕСА_2 та Керуючою компанією як підприємством, що надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Спірним періодом у справі, яка переглядається, є період з 01.04.2018 року по 31.07.2023 року, тому всі факти, про які апелянт зазначає і які стосуються періоду до 01.04.2018 року не є предметом розгляду даної справи, в тому числі, всі дії апелянта щодо оскарження судового наказу Дарницького районного суду м.Києва від 23.05.2018 у справі №753/8815/18, які не завершилися для нього позитивно.

Також апелянт долучив до апеляційної скарги претензію, з якою 11.11.2023 року звернувся до Керуючої компанії. Цей документ не може бути прийнятий до уваги, оскільки поданий вже після винесення рішення суду першої інстанції, крім того поданий лист не є актом-претензією в розумінні норм чинного законодавства, про що було повідомлено відповідачу ОСОБА_1 .

Звертає увагу суду на те, що у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив і в судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 наголошував, що частково визнає факт надання йому і членам його родини послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкової території. Бачив, що послуги надавалися, але у розмірі меншому, ніж вартість тарифу, встановлена на будинок пго АДРЕСА_3 . В апеляційній скарзі апелянт також наголошує, що фактично отримував послуги за вартістю тарифу 2,02 грн, що підтверджує факт визнання договірних відносин з Керуючою компанією з його боку. Проте доказів, які б підтверждували факт ненадання послуг або наданння послуг на вартість тарифу 2,02 грн відповідачі не надали. Листи інших мешканців будинку (в тому числі колективні звернення інших мешканців), які апелянт долучив до матеріалів справи, не можуть братися до уваги, оскільки спір стосується саме послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкової території, які надаються за адресою АДРЕСА_3 саме відповідачам, а не іншим особам.

Діюча вартість та структура вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» за адресою м.Київ, АДРЕСА_2 в м.Києві надавалася позивачем у запереченні на відзив. Вартість зазначеного тарифу вказана без врахування 20% ПДВ (4,1217грн.).

З врахуванням ПДВ тариф становить 4,1217*20% (1,2) =4,95грн. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 №668 не визначено окремо податок на додану вартість (ПДВ) в структурі тарифів на послуги. Пояснення з цього приводу надавалися Відповідачам і в письмовій формі і в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Розрахунок заборгованості позивачем здійснено з розрахунку діючої вартості тарифу 4,95грн, що відображено в колонці «тариф».

Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надавалися і надаються Керуючою компанією належним чином і щоденно. За спірний період відповідачами не було подано жодних актів-претензій, які б підтверджували ненадання чи неналежне надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкової території позивачем. Цей факт також підтверджує апелянт і зазначає, що не складав таких актів і неповинен був складати.

Положення статей 66, 68, 162 ЖК України покладають на наймача чи власника житла обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Розмір плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розраховується виходячи з розміру цін/тарифів, затверджених в установленому порядку.

Згідно пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Оскільки з 01.07.2018року послуга з вивезення побутових відходів надається безпосередньо Комунальним підприємством "Київкомунсервіс", керуючись умовами діючих договорів на послуги, з 01.12.2019 року підприємством виконано перерозподіл витрат в межах діючої вартості послуг, а саме: встановлено нульову вартість складової «Вивезення побутових відходів», а витрати, передбачені зазначеною складовою, перерозподілені на п`ять окремих складових вартості послуг.

Розрахунок заборгованості, складений позивачем, стороною відповідача не спростований, контррозрахунку і необхідного обгрунтування не надано. Позивачем з цього приводу було надано всі необхідні пояснення до суду першої інстанції. Перерахунки, які відображені в розрахунку наданому Позивачем здійснені у зв`язку з частковим ненаданням певних складових структури послуг за певний період (дератизація, дезінсекція, зокрема було здійснено заварення сміттєпроводів, тому робиться перерахунок та ін.). Ці перерахунки були здійснені самим Позивачем на підставі послуг, які в певний період часу частково ненадавалися. Звернень від Відповідачів щодо перерахунку вартості послуг у вигляді актів-претензій за спірний період не надходило.

Щодо строку позовної давності позивач зазначає, що заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкової території виникла з 01.04.2018 року по 31.07.2023року, а згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, який набрав чинності з 02.04.2020 року та яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на час дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України.

Отже, строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, продовжується на підставі пункту 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості позивачем здійснено до 01.02.2022року, тобто, до початку дії воєнного стану. Тому твердження апелянта та посилання на постанову КМУ від 05.05.2022 року № 206 про заборону нарахування штрафів та пені на період дії воєнного стану не стосується періоду, за який позивачем нараховано штрафні санкції.

За наведених обставин, сторона позивача вважає, що рішення Дарницького районного суду м.Києва від 31.10.2023 у справі № 753/14827/23 є законним та обгрунтованим. При винесенні рішення суд надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щопозивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» є юридичною особою, основним видом діяльності підприємства є комплексне обслуговування об`єктів (а.с. 13-14).

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до статуту,затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 №2, здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду комунальної власності Дарницького району міста Києва, що переданий на баланс підприємства, надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку, а також здійснення контролю за додержанням встановленого порядку використання жилих і інших приміщень житлового фонду та виконання громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями.

На підставі розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 року «Про закріплення за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної організації, зокрема будинок АДРЕСА_1 (а.с.15-17).

Відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації 17 листопада 2004 року, квартира АДРЕСА_2 згідно з розпорядженням (наказом) від 17 листопада 2004 року №38777, належить на праві власності в рівних долях (по 1/3 частині) ОСОБА_2 та членам її сім`ї - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 96).

Виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надаються Керуючою компанією на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено у газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 №99 (4695) та є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов договору (а.с. 12).

Структура та загальна вартість послуг підприємства, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території по кожній складовій структури тарифу, визначається Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Із наданих учасниками справи та досліджених судом доказів встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, зокрема, у будинку АДРЕСА_1 , з 01 травня 2015 року, що підтверджується також долученими стороною відповідача вибірковими рахунками на оплату послуг за травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, березень 2019 травень 2019 року та їх оплати 19 травня 2015 року, 18 червня 2015 року та 21 липня 2015 року (а.с. 90-95, 140-142).

Судом встановлено, що сторона відповідача після опублікування 14.07.2015 року в газеті «Хрещатик» № 99 (4695) договору не зверталась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з письмовою відмовою щодо припинення надання послуг, а додана до відзиву на позовну заяву відповідь на претензію від 01.03.2018 № 1417/Ю/2018 не є письмовою відмовою щодо припинення надання послуг (а.с.101, 101 зв.).

Під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_1 визнав, що отримував від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» певні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.Також підтвердив, що не викликав представника позивача для здійснення перевірки якості надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, тому акт(и)-претензія(її) як це передбачено статті 27 «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII не складались.

Щодо надання не в повному обсязі (неналежної якості) послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» сторона відповідача посилалась на скарги мешканців будинку АДРЕСА_1 , що адресовані 23 вересня 2019 року до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», в яких мешканці будинку просили допомогти у вирішенні питання з ремонтом сходових майданчиків та стін першого та другого під`їздів будинку, з облаштуванням підлогової плити на поверхах, ремонтом та фарбуванням стін, а також до депутата Київської міської ради Задерейко А.І. від 23 вересня 2019 року щодо допомоги у вирішенні питання з огорожі території житлового будинку, від 30 вересня 2019 року щодо допомоги у вирішенні питання в облаштування освітлення прибудинкової території; до виконуючого обов`язків голови Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації 15 листопада 2019 року щодо питання постачання опалювання у квартири житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.115-136).

До матеріалів відзиву на позовну заяву відповідачем долучено письмовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 червня 2018 року, який засвідчений виконавцем послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» та не підписаний стороною споживача (відповідачем у справі ОСОБА_1 ) - а.с. 109-112.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на положення статті 257 ЦК України, вважав, що спір між сторонами виник ще у 2018 році, а тому за заявою сторони у спорі застосовується строк позовної давності.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по квартирі АДРЕСА_2 вбачається, що за споживачами (відповідачами у справі) обліковується заборгованість за оплату послуг за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2023 року у розмірі 28 913,20 грн.

З урахуванням інфляційної складової боргу у розмірі 486,53 грн та 3 % річних у розмірі 320,26 грн, розрахованого за кожним щомісячним періодом прострочення, починаючи з 1 (першого) періоду 21 травня 2018 року по 20 червня 2018 року і закінчуючи 57 періодом - 21 квітня 2020 року по 20 травня 2020 року, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у загальному розмірі 29 719,99 грн.

Задовольняючи позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте відповідачами не здійснюється оплата послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а тому витрати з надання вказаних послуг підлягають стягненню з боржників (відповідачів), обов?язок яких є солідарним.

При обрахуванні суми заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у загальному розмірі 29 719,99 грн судом першої інстанції в основу обчислень покладений наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Цим законом № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20).

Відповідно до частини 1, 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції на час розгляду справи у суді) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Пунктом 3-1 Розділ VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII визначено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Таким чином, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

У справі, що переглядається, встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» в якості пропозиції для підписання споживачами в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 №99 (4695) був опублікований публічний договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 8.1. відповідно договору передбачено, що свідоцтвом повного й беззаперечного акцепту (прийняття) умов даного договору є факт отримання споживачем та оплати послуги. Цей договір набирає законної сили з моменту його опублікування і діє до 31 травня 2018 року. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається продовженим на черговий календарний рік.

Фактичні обставини справи на підставі наданих учасниками справи та досліджених судом доказів вказують на те, що сторона відповідача після опублікування 14.07.2015 року в газеті «Хрещатик» № 99 (4695) договору не зверталась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з письмовою відмовою щодо припинення надання послуг.

Долученими стороною відповідача вибірковими рахунками на оплату послуг за травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, березень 2019 травень 2019 року та їх оплати 19 травня 2015 року, 18 червня 2015 року та 21 липня 2015 року підтверджується факт надання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, та отримання вказаних послуг відповідачами.

Обставини отримання від виконавця КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» певних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визнав відповідач ОСОБА_1 під час судового розгляду справи в суді.

Документальних підтверджень, у тому числі підписаних споживачем та виконавцем послуг актів-претензій, як це передбачено статтею 27 «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг, матеріали справи не містять. Сторона відповідача під час судового розгляду справи в суді не заперечувала, що для здійснення перевірки якості надання послуг з утримання будинку та прибудинкової територіїпредставника виконавця послуг не викликали.

Зазначені відповідачем колективні звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 , адресовані 23 вересня 2019 року до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», в яких мешканці будинку просили допомогти у вирішенні питання з ремонтом сходових майданчиків та стін першого та другого під`їздів будинку з облаштуванням підлогової плити на поверхах, ремонтом та фарбуванням стін, а також до депутата Київської міської ради Задерейко А.І. від 23 вересня 2019 року щодо допомоги у вирішенні питання з огорожі території житлового будинку, від 30 вересня 2019 року щодо допомоги у вирішенні питання в облаштування освітлення прибудинкової території; до виконуючого обов`язків голови Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації 15 листопада 2019 року щодо питання постачання опалювання у квартири житлового будинку АДРЕСА_1 , не підтверджують обставин, що виконавцем послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» ненадавались чи надавались не у повному обсязі або неналежної якості послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій споживачам у справі, а тому суд першої інстанції мотивовано відхилив посилання відповідача на вказані звернення/листи, як такі, що не містять інформацію щодо предмета доказуванняу цій справі.

Встановлені фактичні обставини справи вказують на те, що належних і допустимих доказів того, що відповідачі у справі (споживачі послуг) не користується послугами КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій або уклала договір з іншим виконавцем послуг, матеріали справи не містять, а тому відповідачі, як споживачі послуг,вважається такими, що прийняли оферту.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Подібні за змістом норми закріплено у пункті 1 частини першої, пункті 5 частини другої статті 7 чинної редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з споживачем послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані сплачувати вартість послуг, пов`язаних із утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які здійснює КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», за тарифами визначеними органом місцевого самоврядування на підставі Постанови Кабінету Міністрів України.

Діюча вартість послуг, які надаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» встановлена на рівні нормативних витрат на їх надання, розрахованих станом на 01.07.2017 року відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 № 515 (далі - Порядок) та залишається незмінною станом на сьогоднішній день.

У відповідності до норм чинного законодавства вартість робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначається окремо по кожному будинку. Інформацію щодо розміру та структури тарифу по кожному будинку можна переглянути на спеціалізованому ресурсі Департаменту житлово- комунальної інфраструктури «Інформаційно-аналітична система управління житловим фондом м. Києва» за адресою municipal.kiev.ua в розділі «Будинок».

Діюча вартість та структура вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» за адресою м.Київ, АДРЕСА_2 в м.Києві надавалася позивачем під час судового розгляду справи (а.с. 158).

Вартість зазначеного тарифу вказана без врахування 20% ПДВ становить 4,1217грн. З врахуванням ПДВ тариф становить 4,1217*20% (1,2) = 4,95 грн. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 № 668 не визначено окремо податок на додану вартість (ПДВ) в структурі тарифів на послуги.

На підставі досліджених доказів та у відповідності із встановленими фактичними обставинами справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачами зобов`язання виникла заборгованість перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», що підлягає стягненню у розмірі, визначеному виконавцем на підставі затверджених тарифів і який стороною відповідача не спростовано, так само як і не має підтверджень у відповідності до статей 12, 81 ЦПК України ненадання або надання неналежної якості послуг позивачем чи не користування цими послугами відповідачами.

Відповідно до частини першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та наявність порушеного права КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Колегією суддів апеляційного суду враховується, що заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкової території виникла за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2023 року. Позивач звернувся до суду з цим позовом 25 серпня 2023 року, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до 25 серпня 2020 року.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20.

Із цим позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»звернулося до суду 24 серпня2023 року, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Вирішуючи по суті вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», з урахуванням положень статті 13 ЦПК України (в межах заявлених вимог), колегія суддів апеляційного суду виходить із того, що у відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перед позивачем за період з01квітня 2018 року по 31 липня 2023 року утворилася заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкової території у розмірі 28 913,20 грн, у зв`язку з чим у позивача також виникло право на стягнення 3 % річних в межах заявлених вимог в цій частині за період з 21 травня 2018 року по 20 травня 2020 року у розмірі 320,26 грн та інфляційної складової боргу за період з 21 травня 2018 року по 20 травня 2020 року у розмірі 486,53 грн, а всього у загальному розмірі 29 719,99 грн.

Посилання відповідача на положення пункту 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, як на підставу звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України відхиляються колегією суддів апеляційного суду як безпідставні, з огляду на таке.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє на цей час.

Безумовно, що стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист.

Проте, в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановив установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

- нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

З наказу № 309 від 22грудня 2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» вбачається, що міста Київ в даному переліку немає,

До того ж, встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що нарахування інфляційної складової боргу у розмірі 486,53 грн та 3 % річних у розмірі 320,26 грн здійснено позивачем за кожним щомісячним періодом прострочення, починаючи з 1 (першого) періоду з 21 травня 2018 року та включно по 20 травня 2020 року, тобто, до моменту введення воєнного стану в Україні - 24 лютого 2022 року, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року не може бути застосований до врегулювання спірних правовідносин.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що у судовому рішенні не зазначений факт списання 3131,76 грн у рахунок погашення заборгованості, що відбулось на підставі судового наказу від 20 січня 2021 року № 753/8815/18, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом від 23.05.2018 року у справі № 753/8815/18 із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 травня 2015 року по 31 березня 2018 року у розмірі 3 131,76 грн (2 920,10 грн боргу та 161,48 грн - інфляційних втрат та 50,18 грн. 3% річних), а також судовий збір 176,20 грн (а.с. 57-86).

Постановою Київського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу Дарницького районного суду міста Києва скасовано, справу направлено до Дарницького районного суду міста Києва для продовження розгляду (а.с. 48 - 49).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень) за параметрами пошуку - справа № 753/8815/18 вбачається, що на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/8815/18 за заявою Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з ОСОБА_1 - повернуто без розгляду.

Учасниками справи не заперечувалось, що судовий наказ у справі № 753/8815/18 перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця Іванюти І.М.

Відповідачем ОСОБА_1 підтверджено, що у процесі примусового виконання судового наказу з його рахунку у 2021 році списані грошові кошти у розмірі 3 131,76 грн, тобто, на погашення заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 травня 2015 року по 31 березня 2018 року (а.с. 8-46).

У справі, яка переглядається, спір виник щодо стягнення заборгованості за інший період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2023 року, а тому наведені відповідачем доводи, які стосуються періоду до 01 квітня 2018 року фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин в іншій справі № 753/8815/18, що знаходиться поза межами повноважень суду у справі, яка переглядається, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частини перша статті 13 ЦПК України).

Аргумент відповідача, наведений в апеляційній скарзі про те, що він готовий відшкодувати виконавцю послуг фактичне споживання за тарифом 2,02 грн з 01.06.2018 року по теперішній час за умови укладання договору реструктуризації на 3 (три) роки та укладання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за реальним обґрунтованим тарифом, не може бути предметом оцінки судом апеляційної інстанції в силу вимог частини 6 статті 367 ЦПК України, оскільки такі обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за житлово-комунальні послуги споживач має право оскаржити у судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Крім того, згідно норм Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію", заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуг.

Відтак відповідач не позбавлений права у позасудовому порядку звернутися до виконавця послуг для реструктуризації заборгованості.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він не отримував копію позовної заяви з додатками та своєчасно не міг ознайомитись з матеріалами справи, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що судом першої інстанції розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні, з викликом сторін. Відповідач ОСОБА_1 протягом розгляду справи брав участь у судових засіданнях безпосередньо, надавав усні та письмові пояснення (заперечення проти позову), знайомився з матеріалами справи, отримував копії процесуальних документів, а відтак права відповідача ОСОБА_1 у повному обсязі реалізовані в суді першої інстанції.

Таким чином, доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права - частина 4 статті 367 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з вимогами позивача та висновком суду в частині покладення на відповідачів солідарного обов`язку погашення заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, з урахуванням трьох процентів річних, інфляційних втрат, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні.

Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України).

Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач надавав послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій споживачам (відповідачам у справі) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким на праві власності в рівних долях (по 1/3 частині) належить квартира АДРЕСА_2 .

Таким чином, за відсутності договору, який визначає солідарне зобов`язання або домовленості між співвласниками щодо порядку несення витрат за отримані послуги, правові підстави для покладення на відповідачів солідарного обов`язку погашення заборгованість з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, з урахуванням трьох процентів річних, інфляційних втрат, відсутні.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, помилково в основу висновку поклав на відповідачів солідарний обов`язок виконання зобов`язання з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, з урахуванням трьох процентів річних, інфляційних втрат, тим самим не встановив дійсний обсяг відповідальності відповідачів, а тому висновок суду першої інстанції без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи в частині покладення на відповідачів солідарного обов?язку щодо виконання ними зобов`язання, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення у відповідній частині позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

З установлених обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за отримані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відповідно до частки у праві спільної часткової власності, що належить кожному із них, а саме: з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користьКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 9 637,73 грн, а також нараховані за період прострочення оплати послуг три проценти річних - 106,75 грн й інфляційні втрати - 162,18 грн, а всього 9 906,66 грн, що складає 1/3 частини від загальної суми боргу.

З відповідача ОСОБА_2 - заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 9 637,73 грн, а також нараховані за період прострочення оплати послуг три проценти річних - 106,75 грн й інфляційні втрати - 162,18 грн, а всього 9 906,66 грн, що складає 1/3 частини від загальної суми боргу.

З відповідача ОСОБА_3 - заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 9 637,73 грн, а також нараховані за період прострочення оплати послуг три проценти річних - 106,75 грн й інфляційні втрати - 162,18 грн, а всього 9 906,66 грн, що складає 1/3 частини від загальної суми боргу.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" задоволено у повному обсязі, а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн, слід покласти на відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 894,67 грн з кожного.

Оскільки судове рішення скасовано в частині покладення на відповідачів солідарного обов`язку погашення заборгованість, судом першої інстанції правильно проведено розподіл судових витрат між сторонами, тому підстави для здійснення судом апеляційної інстанції нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

Таким чином, судове рішення Дарницького районного суд міста Києва від 31 жовтня 2023 року в частині розподілу судових витрат між сторонами слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 5, 15, 16, 205, 356, 360, 509, 526, 599, 612, 625, 633, 641, 642 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 13, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 13, 76, 81, 89, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суд міста Києва від 31 жовтня 2023 року в частині вирішення позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 148-А) заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2023 у розмірі 9 637,73 грн, а також нараховані за період прострочення оплати послуг три проценти річних - 106,75 грн й інфляційні втрати - 162,18 грн, а всього 9 906,66 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 148-А) заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2023 у розмірі 9 637,73 грн, а також нараховані за період прострочення оплати послуг три проценти річних - 106,75 грн й інфляційні втрати - 162,18 грн, а всього 9 906,66 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 148-А) заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2023 у розмірі 9 637,73 грн, а також нараховані за період прострочення оплати послуг три проценти річних - 106,75 грн й інфляційні втрати - 162,18 грн, а всього 9 906,66 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: