УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 447/1279/23

провадження № 61-16802ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов'язання за рішенням суду,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «ФК «Гефест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов'язання за рішенням суд.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Гефест» 3 % річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 березня 2019 року в справі № 447/702/18 у сумі 69 387, 16 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Гефест» сплачений судовий збір у сумі 2 684, 00 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2023 року змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Гефест» 3 % річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 березня 2019 року в справі № 447/702/18 у сумі 61 368, 56 грн та 2 373, 82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» 2 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Онацько В. В. звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про виправлення описки у постанові Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року. Вказував, що у зазначеній постанові суд допустиварифметичні помилки, вважав, що розмір 3 % річних має становити 6 596, 88 грн, а інфляційних втрат - 20 683, 39 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року в задоволенні заяви про виправлення описки відмовлено.

17 грудня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Онацько В. В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд допустив арифметичну помилку в підрахунку 3 % річних та інфляційних втрат за період з 01 травня 2020 року по 24 лютого 2022 року, при цьому не обґрунтував підстав відхилення доводів заявника. Адвокат Онацько В. В. також зазначає, що клопотання про виправлення описки розглянуто з порушенням процесуальних строків розгляду таких заяв, відповідача у справі ОСОБА_2 не було залучено до участі у цій справі, учасників справи не було викликано в судове засідання на 03 грудня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у внесенні виправлень у рішення не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Частинами першою та другою статті 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Також Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2020 року в справі № 818/2/14 зазначив, що арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри; випадкова перестановка цифр; спотворення результату обчислення у зв'язку із використанням несправної техніки або неуважністю.

В той же час, не є арифметичною помилкою, а отже, і не може бути виправлена в порядку, передбаченому зазначеним процесуальним механізмом, застосування неправильних методик підрахунку або покладення в основу розрахунку невірних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Апеляційний суд встановив, що, звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник вказував про допущену судом у постанові від 08 квітня 2024 року описку, яка полягає у зазначенні судом апеляційної інстанції про зменшення розміру 3 % річних до 18 122, 40 грн та розміру інфляційних втрат - до 43 246, 16 грн, проте, на думку заявника, згідно з математичним підрахунком сума до стягнення повинна становити: 3 % річних - 6 596, 88 грн, інфляційні втрати - 20 683, 39 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення описки в постанові Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року, апеляційний суд виходив з того, що судом в судовому рішенні були встановлені фактичні обставини у справі за наявними в матеріалах справи доказами, яким була надана належна обґрунтована оцінка в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, а факти, на які ОСОБА_1 посилається як на описку, не є опискою в судовому рішенні в розумінні вимог статті 269 ЦПК Українита вказаними вимогами заявник просить змінити по суті встановленіфактичні обставини, що є незгодою з прийнятим рішенням.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про виправлення описки, оскільки зазначені в такій заяві аргументи не вказують на наявність у постанові Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року описок чи арифметичних помилок в розумінні статті 269 ЦПК України.

Слід також зазначити, що аргументи касаційної скарги стосовно того, що учасників справи не було викликано для участі у справі на 03 грудня 2024 року, є безпідставними, оскільки з аналізу частини другої статті 269 ЦПК України вбачається, що питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, а в судовому засіданні за участю учасників справи таке питання може вирішуватись лише за ініціативою суду, та навіть у такому випадку їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованістьсудового рішення не впливають, зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Також Верховний Суд звертає увагу на те, що заявник не був позбавлений можливості в строк, передбачений законодавством, оскаржити в касаційному порядку постанову Львівського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року у разі незгоди з указаним судовим рішенням, зокрема, в частині визначеного судом розміру 3 % річних та інфляційних втрат.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов'язанняза рішенням суду.

Копію ухвали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко