Провадження № 2/686/3785/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

в складі: головуючого судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання дітей та стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання дітей та стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 30356,5 грн. додаткових витрат на неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

9441,15 грн. додаткових витрат на неповнолітню доньку ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування свого позову вона вказала, що між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду №686/22664/17 від 06 лютого 2018 року розірвано шлюб між нею та ОСОБА_4 , зареєстрований 08 липня 2006 року міським від ділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 962.

На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду № 686/29646/19 від 25 травня 2020 року з ОСОБА_4 на її користь стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 2000 грн. на утримання кожної дитини щомісячно.

Доньки, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проживають разом з нею. З метою захисту прав на належне утримання своїх неповнолітніх дітей, вважає, що розмір аліментів визначений до стягнення з відповідача рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року, підлягає збільшенню, з огляду на наступне.

Присуджена сума аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно на даний час не забезпечує навіть мінімальні найнеобхідніші потреби дітей. Більше того, з часу присудження аліментів значно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Так, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з січня 2021 року становить 2395 грн, з липня 2021 року - 2510 грн., з грудня 2021 року - 2618 грн., з липня 2022 року - ] 2744 грн., грудня 2022 року - 2833 грн., з січня 2024 року 3196 грн.

Варто зазначити, що з часу прийняття судового рішення про стягнення з відповідача аліментів значно зросли ціни на продукти харчування, товари загального вжитку, речі, одяг, що є загальновідомим фактом. Відповідно і збільшились витрати на утримання дочок, які в силу свого віку природно мають більші потреби.

З огляду на те, що відповідач не бере участі у вихованні доньок, щодня вона самостійно займається її вихованням та розвитком, робить з ними домашні завдання, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості заробляти достатньо коштів аби самостійно матеріально забезпечувати наших доньок.

Кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Законодавством встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На даний час, сума стягнутих аліментів, а саме 2000 грн., щомісяця, не забезпечує навіть мінімальні найнеобхідніші потреби дитини, хоча відповідач не сплачує і цих коштів.

Так, витрати їх дітей у квітні, травні, липні, вересні 2023 року (згідно виписок банківських рахунків відкритих на ім`я дітей) становили 23 541,66 грн. у ОСОБА_7 та 24 314,96 грн. у Маргарита.

Крім того, нею здійснюються додаткові витрати на навчання та розвиток дітей.Так, за курси манікюру для Анастасії нею було сплачено 8300 грн., витратні матеріали та устаткування для навчання -12884 грн., гурток з танців (секція «JAZZ-FUNK») - 4640 грн., ортодонт - 22 850 грн., стоматологічне лікування - 3 790 грн., страховий поліс - 8249 грн., що разом становить 60 713 грн.

За відвідування Маргаритою гуртку з танців (секція «НІР-НОР») та спортивних тренувань нею було сплачено 9 412,31 грн., медичне лікування - 1170 грн., стоматологічне лікування - 550 грн., підготовчі курси у Львівському ПКГТРС -2500 грн., страховий поліс - 5250 грн., що разом становить 18 882,31 грн.

Крім того, нею витрачено значні для неї кошти, дітям на одяг та канцелярське приладдя для школи. При цьому, це не є одноразовими витратами, оскільки одяг зношується, діти ростуть, а відтак щомісяця вона витрачає від 20 000 грн. для доньок на одяг, харчування, навчання, лікування, гуртки, предмети для навчання тощо.

Вона самостійно не має змоги забезпечити доньок повноцінним та достатнім утриманням, оскільки цього в повній мірі не дозволяє мій матеріальний стан.

Загальний розмір додаткових витрат на дітей становить 79 595,31 грн., половину з яких, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, повинен сплатити відповідач.

Оскільки відповідач відмовляється оплатити ці кошти добровільно, навіть раніше присуджені аліменти сплачує не в повному обсязі, тому вона змушена звернутись для вирішення цього питання до суду. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, ніж це було визначено раніше, адже матеріальне становище відповідача змінилося.

Так, як було встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду № 686/29646/19 від 25 травня 2020 року ОСОБА_4 є власником об`єктів нерухомого майна за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Приміщення за адресою АДРЕСА_2 реконструйовано під кав`ярню та здається в оренду (кав`ярня «МАК»). Загальна площа приміщення 43,7 кв.м. Згідно з інформацією інтернет ресурсу «DIM.RIA» орієнтовна ринкова вартість оренди одного квадратного метра комерційної нерухомості складає 400 грн. за 1 кв.м. в центральній частині міста Хмельницького. Тобто, лише орендна плата на місяць складає 17 480 грн.

Також у власності відповідача перебуває 1/2 житлового будинку у АДРЕСА_3 площею 713,8 кв. м, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0254 площею 0,0923 га. Вказаний будинок використовується відповідачем як кухня-майстерня для приготування їжі під торговою маркою «catering fado».

Також відповідач є співвласником кав`ярні «БУДНІ» ( АДРЕСА_4 ).

Таким чином, відповідач як фізична особа-підприємець, здійснює діяльність в сфері приготування їжі на виніс, має найманих працівників, а його чистий прибуток на місяць становить понад 40000-50000 грн.

Натомість, офіційна звітність не є підтвердженням реальних доходів відповідача та не відображає його матеріальний стан, адже фактичний дохід можу бути набагато вищий, ніж розмір прибутку зафіксованого у звіті.

Враховуючи рівень цін на харчові продукти, на одяг, витрати на дозвілля та розвиток дітей, періодичні, з метою профілактики, огляди у лікарів та інші витрати, які необхідні для забезпечення нормального розвитку дитини, інфляційні процеси, які відбулися в державі за » останні роки, реальні фінансові можливості відповідача, а також той факт, що на час подання позову до суду витрати на дітей становлять приблизно 20 000 грн на місяць (10 000 грн. на одну дитину), вважаю за необхідне збільшити розмір аліментів та встановити його в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень на місяць на одну дитину.

Більше того, відповідач свій обов`язок зі сплати аліментів належним чином не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього існувала заборгованість по сплаті аліментів. Підтвердженням цього є рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі

№ 686/11375/23 від 07.11.2023 року.

Їх спільним донькам, ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Такий рівень, вона, мати дітей, самостійно забезпечити не можу, тому відповідач як батько, який є здоровим, працездатним, отримує постійний дохід, має змогу сплачувати аліменти у розмірі по 5000 грн. щомісячно на утримання кожної з доньок.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Відповідач направив до суду відзив, в якому вказав, що він не ухилявся і не ухиляюся від виконання своїх обов`язків по утриманню дітей, аліменти сплачував і продовжує сплачувати, цікавиться життям дітей, допомагає і дбає про їх розвиток. ОСОБА_1 зазначає, що зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і сума аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно не забезпечує мінімальні найнеобхідніші потреби дітей.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З січня 2024 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Тобто, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 1598 грн.

Розмір аліментів, який він сплачує, а саме 2000 грн. на кожну дитину, є більшим за вищевказаний гарантований розмір аліментів, а тому враховуючи законодавчі положення, він належним чином виконує свої обов`язки.

Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач витрачає щомісяця від

20 000 грн. для доньок на одяг, харчування, навчання, лікування, гуртки, тощо, в той час як у 2023 році за 4 місяці її витрати на утримання дітей склали 47856.62 грн., тобто порівняно з минулим роком збільшилися майже вдвічі.

Разом з тим, позивач не довела належними та обґрунтованими доказами чим викликана необхідність такого збільшення витрат на утримання дітей, адже перелік базових потреб не змінився. У позові позивач лише перерахувала загальновідомі факти.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, сімейного стану, так і погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, як самостійні підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, ніж це було визначено раніше, адже моє матеріальне становище змінилося. А його діяльність як фізичної особи-підприємця приносить чистий прибуток щомісячно у розмірі 40 000-50 000 грн. Проте, позивач не довела, що він отримую дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення Хмельницького міськрайонного суду про стягнення аліментів від 25.05.2020 р. та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. На підтвердження своїх доводів позивач додає до позову копію повідомлення БТІ про наявність у мене права власності, копії інформацій з ДДРП та копії оголошень з інтернет сторінок щодо діяльності відповідача. Разом з тим, повідомлення БТІ датоване 11 листопада 2019 року, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №188289235 датована 11 листопада 2019 року, а відтак ці відомості вже враховані при визначені розміру аліментів, які він сплачую з 2020 року. А копії оголошень з інтернет сторінок щодо його діяльності не свідчать про те, що ця діяльність є успішною і прибутковою, а отже що суттєво змінився (покращився) його матеріальний стан. А інших доказів того, що він зможе сплачувати аліменти на утримання дочок у більшому розмірі позивач суду не надала. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану здоров`я. Більше того, само по собі збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. Наголошує, що його матеріальний стан не покращився: він займаюся тією самою діяльністю у сфері приготування їжі, однак поряд з доходами несе і збитки, адже ця діяльність є ризиковою і вимагає постійних зусиль щоб задовільнити потреби клієнта.

Крім цього, погіршився його стан здоров`я, а діагностика та лікування зумовлює ряд матеріальних витрат та унеможливлює ведення нормального способу життя та професійної діяльності. Так, з 2022 року і наразі він проходить необхідні періодичні курси лікування через те, що з другої половини 2022 року хворіє на хронічний вірусний гепатит В, торпідний уретрит та маю хворобу кістки Бейкера лівого колінного суглобу. А 18.05.2024 р. отримав професійну травму - рану другого пальця правої кисті, що позбавило його можливості займатися основним видом діяльності - готувати, адже він є кухарем (Копії відповідних медичних документів додаються. Оригінали наявні у нього).

Загальна сума витрат на медичні послуги і ліки (зокрема але не виключно) з грудня 2022 року і до сьогодні становить 57515,48 грн. (копії платіжній банківських виписок додаються. Оригінали наявні у мене).

Також, він маю на утриманні сім`ю: дружину і неповнолітнього сина, які теж потребують забезпечення (копії свідоцтва про шлюб і про народження дитини додаються. Оригінали наявні у нього).

Також звертаю увагу суду, що та обставина, що він є співвласником кав`ярні «Будні» по АДРЕСА_4 , про яку зазначає Позивач у позовній заяві, не відповідає дійсності. Адже він не є співвласником цього закладу, а отже ніякого доходу від його діяльності не отримує.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей: ОСОБА_1 у позовній заяві також стверджує, що вона несе і додаткові витрати на навчання та розвиток дітей, зокрема на стоматологічне лікування, страховий поліс, гурток з танців, курси манікюру для Анастасії та витратні матеріали та устаткування для навчання на загальну суму 60 713 грн.; гурток з танців, спортивні тренування, медичне лікування, стоматологічне лікування, страховий поліс, підготовчі курси у Львівському ПКГТРС для Маргарита на загальну суму 18 882,31 грн., а всього - 79 595,31 грн.

Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків вказує, що він зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дітей у рівній мірі з позивачем, а тому просить суд стягнути з мене на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 39 797,65 грн.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17, зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Він не погоджується із твердженням позивача про те, що вищеперераховані витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки позивачем не наведено наявності особливих обставин для їх понесення (курси манікюру для Анастасії, витратні матеріали та устаткування для її навчання; відвідування обома доньками танцювальних гуртків, спортивної секції Маргаритою). Позивачем у позові не наведено також доказів в підтвердження наявності у дочок танцювальних здібностей та необхідності їх розвитку чи необхідності відвідування спортивної секції, як особливих обставин для понесення додаткових витрат на дітей.

Усталеною судовою практикою визначено що не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Це зокрема: навчання дитини з метою здобуття професійної освіти (висновок Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19); витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка (постанова Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц); вартість поїздки та відпочинку на морі, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування (без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням), (постанова Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18); придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя (постанова Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18).

За таких умов вважає, що позивачем необґрунтовано якими саме особливими обставинами викликані відповідні додаткові витрати на дітей, а перераховані ОСОБА_1 витрати не є додатковими.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року по справі №686/29646/19 стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в розмірі 2000 гривень на утримання кожної дитини щомісячно, починаючи з дати подання позову 01.11.2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому необхідно зауважити, що зміна розміру аліментів відповідно до

ч. 1 ст. 192 СК України можлива за умови зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Тобто, ці обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом.

Матеріали справи не містять інших доказів, що підтверджують наявність покращення матеріального становища відповідача чи погіршення матеріального становища позивача. Посилання позивача на ту обставину, що у відповідача наявне нерухоме майно, не заслуговує на увагу, оскільки вказане майно було наявне на час прийняття рішення у 2020 році.

Крім того, позивач в судовому засіданні вказала, що розмір її заробітної плати у 2020 році був значно меншим чи зараз, вона на даний час отримує 20-40 тис. грн. щомісячно.

Збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів, не підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дітей, суд враховує, що згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач звернулася до суду про стягнення додаткових витрат на неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30356,50 грн. та на неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 9441,15 грн., які складаються з витрат: гурток з танців, устаткування для навчання, ортодонт, стоматологічне лікування, страховий поліс, спортивні тренування, одяг, канцелярське приладдя до школи, харчування.

Суд, вважає, що витрати на придбання: одягу, гурток з танців, устаткування для навчання, страхового полісу, спортивних тренуваннь, харчування, не є додатковими витратами в розумінні ст.. 185 СК України. А тому, слід стягнути з відповідача 13595 гривень додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані витрати складаються з: стоматологічно лікування та послуг ортодонта наданих ОСОБА_5 (13320 грн (26640:2)) та стоматолічне лікування ОСОБА_6 , в розмірі 275 грн.(550:2)).

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 330 гривень 06 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст.80, 88, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 280, 354 ЦПКУкраїни,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 - 13570 гривень додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 330 гривень 06 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного тексту судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Повний текст рішення складено 12.07.2024 року.

Суддя: О.В.Мазурок