Справа№938/1158/24
Провадження № 2/938/277/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів",

до відповідача: ОСОБА_1 ,

про: стягнення заборгованості за договорами позики,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики №76589156 від 24.07.2023 та договором позики №4942533 від 09.10.2023 в сумі 38 483,50грн.

Ухвалою суду від 23.09.2024 відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 21.10.2024 за правилами спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

08.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

18.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

21.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, а також заява про виключення із числа доказів документів поданих позивачем разом із відповіддю на відзив.

В судове засідання 21.10.2024 учасники справи не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

В прохальній частині позовної заяви та у відповіді на відзив, позивач просив розглядати справу без участі представника.

Відповідач причини неявки в судове засідання 21.10.2024, не повідомила та від неї не надходило заяви про розгляд справи без її участі.

Враховуючи наведені обставини, оскільки відповідач будучи належно повідомленою про розгляд справи, вперше не з`явилася в судове засідання, не повідомила причин неявки та не подала заяви про розгляд справи без її участі, та приймаючи до уваги, що 21.10.2024 відповідачем подано письмові заперечення на відповідь на відзив та клопотання про виключення із числа доказів окремих документів поданих позивачем, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судове засідання відкладено на 20.11.2024.

В судове засідання 20.11.2024 учасники справи не з`явилися. Представник позивача подав заперечення на заяву про виключення документу з числа доказів.

Відповідач, причин неявки не повідомила.

Відтак, наступне судове засідання відкладено на 23.12.2024.

В судове засідання 23.12.2024 не з`явилися всі учасники справи, про дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документу.

Однак, як вже зазначалося судом, представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Від представника відповідача 26.11.2024, через систему електронний суд надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Також, у поданій заяві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до норм ч.ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Положеннями статей 122-124 ЦПК України, закріплено правило, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.12.2024, є дата складення повного судового рішення -30.12.2024.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що між відповідачкою ОСОБА_1 та первісними кредиторами, було укладено договори позики, право вимоги за якими, в подальшому перейшло до позивача.

Зокрема 24.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76589156, який підписано електронним підписом позичальника.

Окрім того, 09.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4942533, який підписано електронним підписом позичальника.

Відповідно до п.1 Договорів позики, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

14.06.2021 між TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №18 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №76589156 у сумі 13903,50грн, з яких: 5000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8903,50грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №4942533 від 09.10.2023 у сумі 24580,00грн, з яких: 6000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18580,00грн - сума заборгованості за відсотками;

Всупереч умовам Договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання, щодо погашення заборгованості. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики №76589156 у розмірі 13903,50 грн., з яких: 5000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8903,50грн - сума заборгованості за відсотками, та за Договором позики №4942533 від 09.10.2023 в сумі 24580,00грнз яких: 6000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18580,00грн - сума заборгованості за відсотками.

Правова позиція відповідача, викладена у відзиві на позов.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала у повному, вважає їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Зокрема, у поданому відзиві відповідач вважає, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та, що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору.

На думку відповідача, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору, що свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Окрім цього, відповідач вважає, що належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вважає, що надані до позовної заяви розрахунки заборгованості за спірним кредитним договором не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості та вони не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами. У зв`язку з цим вважає, що позивач не довів наявність у Відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках.

При цьому, звертає увагу на те, що позивач не був позбавлений можливості надати суду виписку по рахунку із якої би чітко вбачалось, коли, куди та на підставі чого нібито були перераховані кошти, в якій, також, було б зазначено про зарахування коштів, які нібито оплатив Відповідач. Проте, позивачем такої виписки до суду не надано. Всі докази, це розрахунок заборгованості, який створений зацікавленими особами, який не погоджено із Відповідачем та інформаційна довідка, яка взагалі не містить інформації про особу Відповідача.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання Відповідачем кредитних коштів, а тому позовна заява не підлягає задоволенню і з цих підстав.

Також відповідач вважає, що подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до Відповідача, такі як, то ПІБ, номер кредитного договору та інші дані.

Як «доказ» такого відступлення, Позивачем направлено до суду витяги з реєстру боржників. Однак, надані Позивачем Витяги не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ ФК ЄАПБ, що свідчить про те, що витяг виготовлено Позивачем самостійно і, що Позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію, на власний розсуд

Просить у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 , відмовити у повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00грн.

Правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив на позов.

18.10.2024 представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що вважає відзив відповідача на позовну заяву, безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема, зазначає, що між сторонами, відповідно до вимог діючого законодавства було укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог

власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісними Кредиторами (Позикодавцями) не було б укладено. При цьому для укладення Кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства, позичальником власноруч.

Таким чином, Кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не були би укладені. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить.

Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунків заборгованості зазначає, що відповідно до умов договорів позики, кошти надано Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Звертає увагу на те, що відповідач, як учасник справи мав право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч.1 ст.106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо Відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими Позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, але скористалися даним правом.

Вважає, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Щодо переходу права вимоги, зазначає, що Договір факторингу між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача.

Також представник позивача зазначає, що у відповідності до умов укладених договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків, а саме:

-у Договорі № 4942533 від 09.10.2023 укладеному з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передбачено: п.п.2.1. договору позики зазначено, що сума позики становить 6000,00 грн. п.п.2.2. договору позики зазначено, що строк позики становить 30 днів; п.п. 2.3. договору позики зазначено, що базова процентна ставка за перший день користування Позикою (фіксована) 40,21%; п.п.2.4. договору позики зазначено, що Базова процентна ставка з другого дня користування Позикою до дати повернення Позики (фіксована) 3,00%; п. 4. договору позики зазначено, що Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

У Договорі №76589156 від 24.07.2023, укладеному з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», передбачено: п.п. 2.1. договору позики зазначено, що сума позики становить 5000,00 грн; п.п. 2.2. договору позики зазначено, що строк позики становить 14 днів; п.п. 2.3. договору позики зазначено, що процентна ставка (фіксована) становить 2,5%/ день. п. 4. договору позики зазначено, що Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання кредиту Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору, або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Тим більше, що у випадку неповного розуміння умов договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався.

Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів.

Кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору.

Звертає увагу на те, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, просить відзив на позовну заяву Відповідача у справі № 938/1158/24 залишити без розгляду та задоволення. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Правова позиція відповідача, викладена у запереченні на відповідь на відзив.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ ЄАПБ про стягнення заборгованості. Зокрема, у запереченні, відповідач зазначає, що не заперечує, щодо можливості підписання будь якого договору одноразовим електронним ідентифікатором, як того вимагає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закон України «Про електронну комерцію», в той же час, позивач не надає відповідні докази щодо ідентифікації особи відповідача та перерахування на його рахунок коштів саме за вказаними договорами позики.

Позивачем, ні до позовної заяви, і на до відповіді на відзив не надано жодного належного та допустимого доказу перерахування коштів та отримання таких коштів Відповідачем. В той час, як договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. А це означає, що навіть якщо такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладення, а значить і правових наслідків для позичальника.

У зв`язку з чим вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 24.07.2023 року № 76589156, від 09.10.2023 року № 4942533, а позовні вимоги є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 24.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76589156, який підписано електронним підписом позичальника.

Відповідно до п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п.2 Договору відповідач отримав позику в сумі 5000,00грн, на строк 14 днів, з базовою процентною ставкою 2,5%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70 % річних, пенею 2,7% на день (не застосовується у період воєнного стану). Орієнтовна реальна річна ставка 1934,37%; орієнтовна загальна вартість позики 5612,50грн. Дата повернення позики 07.08.2023.

Окрім того, 09.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4942533, який підписано електронним підписом позичальника.

Відповідно до п.2 Договору відповідач отримав позику в сумі 6000,00грн, на строк 30 днів, з базовою процентною ставкою 40.21% (перший день користування позикою) та 3% (з другого дня користування позикою), процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 3.50 % річних, пенею 3.50% на день (не застосовується у період воєнного стану). Орієнтовна реальна річна ставка 6162,22%; орієнтовна загальна вартість позики 8430,00грн. Дата повернення позики 08.11.2023.

Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, але не довше 90 днів календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою (п. 4 Договору).

Положеннями п.5 Договорів передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує: що позичальник ознайомився за посиланням на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (https://cliccredit.ua/informaciya/) з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України (пункт 5.1 Договору).

Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (https://cliccredit.ua/informaciya/) з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT»), в якій зазначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «Oh my freedom (перша позика 0,01%)»/ (Економ) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT») (пункт 5.2 Договору).

Позичальник з моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/(https://cliccredit.ua/informaciya/), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі (п. 5.3 Договору).

Згідно з п.20 Договорів, такі укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76589156 від 23.07.2023, сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (а.с.7-8, 9).

Як вбачається з додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №4942533 від 09.10.2023, сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (а.с.24- зворот).

14.06.2021 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21.

Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 10-12).

28.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони погодились внести зміни до п.1.3 договору, а саме: клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а.с.12).

Також 27.02.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали додаткову угоду №20 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, з п.4 якої вбачається, що в якості ціни продажу згідно реєстру боржників №18, №19 від 27.02.2024 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить від основної суми заборгованості (тіло кредиту). Положення даної додаткової угоди діють виключно щодо Реєстру Боржників №18, №19 від 27.02.2024, і не змінюють порядок оплати інших реєстрів (а.с.13, 26).

27.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі реєстру боржників №18 від 27.02.2024 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 18, кількістю 3706. (а.с. 14).

Відповідно до Реєстру боржників №18 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №76589156 у сумі 13903,50грн, з яких: 5000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8903,50грн - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 15).

Також, 27.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 19, кількістю 8053 (а.с. 27).

Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №4942533 від 09.10.2023 у сумі 24580,00грн, з яких: 6000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18580,00грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 28).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №76589156 від 24.07.2024 за період з 27.02.2024 по 31.07.2024, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 31.07.2024 року складає сумі 13903,50грн, з яких: 5000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8903,50грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №4942533 від 09.10.2024 за період з 27.02.2024 по 31.07.2024, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 31.07.2024 року складає, в сумі 24580,00грн, з яких: 6000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18580,00грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 29).

Оцінка суду.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України).

Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, зміст кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Відповідно до статті 1056-1 розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із положеннями ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

З частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18).

Відповідно до пункту 11 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

Статтею 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно із положеннями ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 24.07.2023 та 09.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договори позики №76589156 та №4942533.

Відповідно до п.5.1 договорів, позичальник ознайомився за посиланням на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (https://cliccredit.ua/informaciya/) з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України/

Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (https://cliccredit.ua/informaciya/) з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT»), в якій зазначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «Oh my freedom /економ (перша позика 0,01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT») (пункт 5.2 Договору).

Згідно п.20 договорів, такі укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Вказані договори та додатки до них підписані позичальником ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами с2Eouno6W8 та oI0ARpPc7k.

Щодо посилань відповідача на те, що вона не укладала вказаних договорів, то такі суд оцінює критично.

Так, позивач заперечуючи факт укладання договорів, не надає жодних доказів, що наявні на вказаних договорах одноразові ідентифікатори їй не належать. Також позивач не надає доказів що підписання вказаних договорів не відповідало її волевиявленню, зокрема не доводить, що такі оскаржувались нею у встановленому законом порядку, не надає доказів визнання таких договорів недійсними, в силу того, що вона їх не підписувала.

Відповідно до умов договору позики №76589156 укладеного 24.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , відповідач отримав позику в сумі 5000,00грн, на строк 14 днів, з базовою процентною ставкою 2,5%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70 % річних, пенею 2,7% на день (не застосовується у період воєнного стану. Орієнтовна реальна річна ставка 1934,34%; орієнтовна загальна вартість позики 5612,50грн. Дата повернення позики 07.08.2023.

В додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76589156 від 24.07.2023, сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит.

Відповідно до умов договору позики №4942533 укладеного 09.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , відповідач отримав позику в сумі 6000,00грн, на строк 30 днів, з базовою процентною ставкою 40.21% (перший день користування позикою) та 3% (з другого дня користування позикою), процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 3.50 % річних, пенею 3.50% на день (не застосовується у період воєнного стану. Орієнтовна реальна річна ставка 6162,22%; орієнтовна загальна вартість позики 8430,00грн. Дата повернення позики 08.11.2023.

Згідно додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №4942533 від 09.10.2023, сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит.

14.06.2021 між TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

28.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони погодились внести зміни до п.1.3 договору, а саме: клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Також 27.02.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали додаткову угоду №20 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, з п.4 якої вбачається, що в якості ціни продажу згідно реєстрів боржників №18, №19 від 27.02.2024 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить від основної суми заборгованості (тіло кредиту). Положення даної додаткової угоди діють виключно щодо Реєстру Боржників № 18 від 27.02.2024, і не змінюють порядок оплати інших реєстрів.

27.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі реєстру боржників №18 від 27.02.2024 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 18, кількістю 3706.

Відповідно до Реєстру боржників №18 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №76589156 у сумі 13903,50грн, з яких: 5000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8903,50грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №76589156 від 24.07.2024 за період з 27.02.2024 по 31.07.2024, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 31.07.2024 року складає сумі 13903,50грн, з яких: 5000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8903,50грн - сума заборгованості за відсотками.

Також 27.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 19, кількістю 8053.

Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №4942533 у сумі 24580,00грн, з яких: 6000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18580,00грн - сума заборгованості за відсотками;

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №4942533 від 09.10.2024 за період з 27.02.2024 по 31.07.2024, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 31.07.2024 року складає, в сумі 24580,00грн, з яких: 6000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18580,00грн - сума заборгованості за відсотками.

Позивач вважає, що за умовами договору факторингу №14/06/21, та на підставі реєстрів боржників №18, №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, які були передані йому згідно актів прийому передачі від 27.02.2024, він набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №76589156 від 24.07.2024 в сумі 13903,50грн, з яких: 5000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8903,50грн - сума заборгованості за відсотками, та за договором позики №4942533 від 09.10.2023 у сумі 24580,00грн, з яких: 6000,00, 00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18580,00грн - сума заборгованості за відсотками.

Водночас, судом встановлено, що договори позики між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою ОСОБА_1 , з якої позивач просить стягнути заборгованість, було укладено 24.07.2023 та 09.10.2023,тобто вказані договори укладені після укладення 14.06.2021 року договору факторингу між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за умовами якого клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав фактору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав, та які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Тобто, 14.06.2021 року на підставі договору факторингу №14/06/21, ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало фактору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, однак, право вимоги на борги за договорами позики з відповідача, які було укладено тільки 24.07.2023 та 09.10.2023, в даний пакет не могло входити, оскільки ще не існувало.

Суд звертає увагу на те, що договір факторингу №14/06/21, не містить положень, які б свідчили про те, що клієнт відступив фактору Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників.

За таких обставин суд дійшов висновку, що до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаними договорами позики, оскільки договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за кредитними договорами, укладений 14.06.2021 року, тобто до укладення договорів позики.

Оскільки, за умовами договору факторингу, відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, та договір факторингу (відступлення права вимоги) є похідним від кредитного договору, тому він не може бути укладений раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

Таким чином, суд вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не має права вимагати від відповідача ОСОБА_1 сплати заборгованості за договорами позики, укладеними 24.07.2023 та 09.10.2023 між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Окрім цього, суд також звертає увагу на те, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 стороною позивача не надано.

Також слід зазначити, що на час укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про ОСОБА_1 , як боржника, сформована у витягах з реєстрів боржників №18 та №19 більше ніж як через три роки після укладення договору факторингу.

З урахуванням наведеного, оскільки позивачем не доведено факту відступлення йому права грошової вимоги до відповідача за договорами позики №76589156 від 24.07.2023 та №4942533 від 09.10.2023 в сумі 38 483,50грн, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Положеннями статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини татті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З наведеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 та від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19 адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. При цьому підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

В підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу, відповідачем долучено до справи: довіреність, на справу №938/1158/24 від 25.09.2024, якою ОСОБА_1 уповноважила Підодвірного Т.І. представляти її інтересах в судах України у справі № №938/1158/24 з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи (а.с. 56); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №5570 від 07.03.2002 на ім`я Підодвірного Т.І. (а.с.56-зворот); Договір про надання правової допомоги від 29.09.2024 (а.с.58-59), Акт (опис) виконаних робіт від 07.10.2024 (на підставі договору про надання правової допомоги від 29.09.2024) (а.с. 57-зворот); платіжну інструкцію №АЕ7С-МТРХ-АХ32-76АЕ від 25.09.2024 на суму 6000грн (а.с.57).

Зокрема, згідно долученого акту (опису) виконаних робіт, адвокат Підодвірний Т.І. (виконавець) на підставі договору від 25.09.2024 про надання правової допомоги від 29.09.2024 надав замовнику ОСОБА_1 , наступні послуги: усну консультацію щодо підстав та порядку підготовки відзиву до суду та їх розгляду, можливостей апеляційного оскарження судових рішень в порядку цивільного судочинства. Також сторонами узгоджено правову позицію та визначено план дій у справі №938/1158/24-2 год (вартість 2000 грн); підготовлено відзив на позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» по справі №938/1158/24 -4год (вартістю 4000грн). Вартість наданих послуг становить 6000,00 гривень.

Акт підписаний замовником та виконавцем і містить запис про те, що послуги надані належним чином та претензій у замовника до виконавця немає.

Повноваження Підодвірного Т.І., як адвоката підтверджені свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №5570 від 07.03.2023.

Факт оплати наданих послуг підтверджується платіжною інструкцію №АЕ7С-МТРХ-АХ32-76АЕ від 25.09.2024 про оплату відповідачем ОСОБА_1 суми в розмірі 6000,00грн на підставі договору про надання правничої допомоги від 25.09.2024.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав.

Суд також враховує, що за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Враховуючи наведені обставини, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу до 4 500,00 грн.

Керуючись статями 10-13, 49, 76-81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268,354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за за договором позики №76589156 від 24.07.2023 та договором позики №4942533 від 09.10.2023 в сумі 38 483,50грн - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 - 4500,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 30.12.2024.

Суддя Роман ДЖУС