Провадження №2/748/722/24
Єдиний унікальний № 748/2730/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.

секретар Крошка І.В.

за участю:

представника позивача адвоката Прокоф`єва Б.І.,

відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Усової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в якій позивач просить: 1) визнати особистою власністю ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1896 га з кадастровим номером :01:000:0219, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 05.11.2011 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Чернігівського районного суду від 04.09.2023 шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу, а саме 17.07.2012 позивач за договорами купівлі-продажу придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку на якій розташований будинок. Грошові кошти для придбання будинку та земельної ділянки надала в позику матір позивача в сумі 15000 доларів США. Отже ці об`єкти були придбані не за спільні сумісні кошти подружжя, а тому є особистою власністю позивача.

Ухвалою суду від 24.06.2024 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 10.07.2024.

Відзив від представниці відповідачки надійшов 09.07.2024. У ньому представниця відповідачки заперечила проти позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірне майно було придбано саме за його особисті кошти, а відповідачка разом з батьком працею та фінансовими ресурсами брали участь у переоблаштуванні та поліпшенні майна, що є однією з підстав визнання оспорюваного майна спільною сумісною власністю. Також зазначає, що якщо майно придбане за запозичені (кредитні) кошти та оформлене на одного з подружжя все одно є об`єктом спільної сумісної власності і підлягає поділу. Згода відповідачки на придбання спірного майна при нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу є доказом того, що оспорюване майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Підготовче судове засідання відкладено на 11.09.2024 за клопотанням представниці відповідачки.

11.09.2024 ухвалою суду підготовче провадження було закрите, судове засідання для розгляду справи по суті було призначене на 11.10.2024. В зазначену дату у судовому засіданні було оголошено перерву для виклику свідків 13.11.2024, а потім за клопотанням представниці відповідачки перерву було продовжено до 10.12.2024.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, додав, що відповідачка та свідки підтвердили, що кошти на купівлю будинку та земельної ділянки, надавала мати позивача, облаштування будинку та його ремонт не змінюють форму власності цього майна. Надання відповідачкою згоди на укладення договорів-купівлі продажу при їх нотаріальному посвідченні є вимогою, яку повинен виконати нотаріус і без якої він не може посвідчити таку угоду, але це не є підтвердженням перебування майна у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідачка та її представниця в судовому засіданні заперечили щодо позовних вимог та зазначили, що будинок та земельна ділянка купувалися для сім`ї. Її батьком там був виконаний значний обсяг ремонтних робіт, який був співмірним з кощтами, які надала мати позивача. Відповідачка також мала доходи, які витрачала на сім`ю.

Заслухавши учасників, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03.05.2023 сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 05.11.2011 року виконавчим комітетом Хмільницької сільської ради Чернігівського району і цей шлюб було розірвано зазначеним рішенням суду (а.с. 7).

Відповідно до договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 17.07.2012 ОСОБА_2 придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку на якій розташований будинок загальною площею 0,1896 га з кадастровим номером :01:000:0219 (а.с. 9-12).

Отже спірне майно набуте під час перебування сторонами у шлюбі.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним до шлюбу; набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За нормами статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник позивача обгрунтовує позовні вимоги тим, що спірне майно було придбане позивачем за особисті кошти, тобто ті які йому надала у позику мати. Відповідачка дійсно визнає, що гроші на купівлю будинку та земельної ділянки надала мати позивача, але ці кошти були використані в інтересах сім`ї. Про те, що ці кошти були позикою, а позивач купує будинок і земельну ділянку в особисту власність їй не було відомо і за таких умов вона б не погодилася на укладення цих угод.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили, що ремонт в будинку робив батько відповідачки ОСОБА_6 , а позивач йому допомагав. ОСОБА_6 також додав, що якби йому та доньці було відомо, що позивач гроші на купівлі отримав у борг від матері, то ремонт він би в цьому будинку не робив.

Відповідно до копій заяв відповідачки 17.07.2012 приватному нотаріусу вона давала згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 спірної земельної ділянки та будинку, при цьому стверджувала, що гроші, які витрачаються на придбання цих об`єктів є спільною сумісною власністю подружжя, а договір укладається в інтересах сім`ї.

Враховуючи ці обставини, суд вважає, що доводи сторони позивача, що спірне майно було придбане за його особисті кошти не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки сам факт отримання позивачем коштів від матері ще не свідчить, що ці кошти були передані йому в особисту власність і що придбане майно набувалося позивачем в особисту власність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 68 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання житлового будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 20.12.2024.

Суддя В.О.Кухта