Дата документу 07.02.2024 Справа № 334/4283/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4283/23 Головуючий у 1 інстанції: Телегуз С.М.
Провадження № 22-ц/807/500/24 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.07.2014р. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.02.2023р. має заборгованість у розмірі 30 504,20 грн., яка складається з наступного: 27 190,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 313,83 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Ніколаєнко О.М. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про залишення позову без розгляду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції без достатніх правових підстав залишив позовну заяву без розгляду, хоча мав можливість розглянути справу на підставі наданих до матеріалів справи доказів. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що до позовної заяви було додане клопотання про розгляд справи за

відсутності представника позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що ухвалою місцевого суду було визнано явку представника позивача в судові засідання обов`язковою, але останній двічі поспіль в судові засідання не з`явився, тому суд обгрунтовано та у відповідності з нормами процесуального права залишив позовну заяву без розгляду.

В судове засідання апеляційного суду 07 лютого 2024 року сторони у справі, будучи належним чином повідомленні про це судове засідання, не з`явились.

У пункті 4 відзиву н апеляційну скаргу сторона відповідача прохала розгляд справи провести без їх участі. Позивач заяв та клопотань апеляційному суду не надав, про причини неявки не повідомив.

Зважаючи на те, що сторони були обізнані про час, дату та місце проведення судового засідання, їх неявка не є перешкодою для апеляційного розгляду справи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням відзиву сторони відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2023 рокурозгляд справи призначено на 22 червня 2023 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Розгляд справи неодноразового відклався у зв`язку із неявкою сторін: 22.06.2023 року на 18.07.2023 року; 18.07.2023 року на 21.08.2023 рок; 21.08.2023 року на 03.10.2023 року; 03.10.2023 року на 09.11.2023 року; 09.11.2023 року на 21.11.2023 року.

21.11.2023 року в судове засідання сторони вкотре не з`явилися, але в цьому засідання було постановлено ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2023 рокупро визнання явки представника АТ КБ «ПриватБанк» обов`язковою для дачі особистих пояснень (а.с. 136), розгляд справи відкладено на 13.12.2023 року.

13.12.2023 року у зв`язку із неявкою сторін в судове засідання розгляд справи відкладено на 27.12.2023 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що належним

чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач, не з`явився в судові засідання 13.12.2023р., 27.12.2023р. та не повідомив про причини неявки, та суд визнав його неявку такою, що перешкоджає розгляду справи, і на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України вважав можливим залишити позов без розгляду.

Між тим, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з такого.

Згідно з положенням ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, статті 223 та 257 ЦПК України встановлюють, що суд вправі залишити позов без розгляду лише у випадку, якщо позивач повторно не з`явився в судове засідання. Термін "повторно" в розумінні зазначених норм процесуального закону, означає, що одна подія слідує за іншою та не розривається іншими однопредметними подіями. Тому тільки якщо двічі поспіль позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи та двічі поспіль не з`явився в судове засідання суд вправі залишити позов без розгляду.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

За матеріалами справи встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2023 року відкрито провадження у справі,розгляд справи призначено на 22 червня 2023 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.07.2023 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення з приводу позовних вимог ( а.с. 95).

01.08.2023 від позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшло заперечення на пояснення

( а.с. 100-103).

21.11.2023 надійшло клопотання представника відповідача про визнання обов`язковою явки представника позивача АТ КБ "ПриватБанк" для надання пояснень з огляду на складність справи та незрозумілість деяких обставин справи, наданих документів та розрахунків.

Ухвалою суду від 21.11.2023 клопотання представника відповідача про визнання обов`язковою явки представника позивача задоволено, явку представника позивача АТ КБ "ПриватБанк" в судові засідання по справі за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнано обов`язковою, розгляд

справи відкладено на 12 годину 00 хвилин 13 грудня 2023 року.

13.12.2023 представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки не

повідомив. Представник відповідача подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів (вх. 39445/23 від 13.12.2023), розгляд справи відкладено на 27.12.2023 року.

27.12.2023 року представник позивача в судове засідання не з`явився повторно.

Суд зазначив, що неодноразове неприбуття позивача у судові засідання вказує на зловживання процесуальними правами та невиправдане затягування розгляду справи, при цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є виконання процесуальних дій у встановлені законом або судом строки, тому суд вважає неможливим слухання справи за відсутності позивача, який ухиляється від участі у розгляді справі, не з`являється в судові засідання без надання доказів про поважність причин неявки.

Між тим, залишаючи позов без розгляду, суд безпідставно не врахував таке.

Позивач в цій справі, звертаючись з позовом до суду, у прохальній частині позовної заяви просив, у тому числі, в разі неявки в судове засіданні представника АТ КБ «ПривтБанк» розглянути справу за його відсутності ( а.с. 4-зворот).

Також до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 75).

Дійсно, суд може визнати явку будь-якої сторони справи обов`язковою, але за умов, що це є необхідним та без цього справу розглянути неможливо.

Задовольняючи клопотання відповідача та визнаючи явку представника банку обов`язковою, суд першої інстанції не зазначив, чого неможливо встановити у справі за відсутності позивача, яким надана певна доказова база, подані чисельні заяви по суті справи на кожну відповідну заяву відповідача.

Проте, у клопотанні відповідача про визнання явки позивача обов`язковою не малось будь-якого вмотивування такої необхідності, задовольняючи яке суд також не навів аргументів на користь цьому.

Однак, як слідує з суті спору, він походить із відносин Приватбанку з відповідачем як споживачем банківських послуг та, зокрема, щодо кредитної заборгованості. Такий спір є типовим, з типовими доказами і запереченнями відповідача, за яким склалась стабільна судова практика, зокрема, маються сталі правові позиції Верховного Суду.

Крім того, за категорією спору та ціною позову ця справа відноситься до малозначних, які можливо розглядати взагалі без виклику учасників справи в судове засідання. А отже, визнаючи неявку позивача, який просив розглядати справу за його відсутності, обов`язковою, суд мав визначити, у зв`язку із чим виникла така необхідність, а не лише задовольняти невмотивоване клопотання сторони відповідача в цій частині.

На думку колегії, в цій справі не малось підстав для визнання явки позивача обов`язковою, а останній правомірно скористався своїм правом на розгляд справи за його відсутності, про що двічі сповістив суду у своїх процесуальних заявах. Також подав весь пакет необхідних, на його думку доказів, та додаткові заяви по суті спору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідач теж не був присутнім в жодному судовому засіданні, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 92, 98, 117, 120, 127, 135, 141, 151) та свідчить про надуманість його позиції щодо обов`язкової явки позивача для надання особистих пояснень.

З висновком суду першої інстанції щодо зловживання процесуальними правами та затягуванням справи позивачем колегія не може погодитись, оскільки представником позивача були надані письмові заперечення на пояснення відповідача, що вказує на те, що він приймав активну участь у справі, за виключенням явки до судових засідань, що є його правом у разі подання відповідної заяви суду про розгляд справи за його відсутності.

До того ж, суд в ухвалі про залишення позову без розгляду не вмотивував своїх висновків в тій частині, які у нього маються перешкоди, пов`язані з неявкою позивача, для розгляду справи за відсутності останнього. Між тим, колегія таких перешкод за наявними матеріалами справи не встановила.

Все вище наведене свідчить про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2024 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова