ПОСТАНОВА

іменем України

24 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 2-14/11

провадження № 22-ц/4809/1758/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

заінтересована особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2024 року у складі судді Драного В.В.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі по тексту АТ «Укрексімбанк») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №2-14/11.

В обґрунтування заяви вказував, що 17 квітня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист №2-14/11 про стягнення із ОСОБА_1 на його користь заборгованості. Виконавчий лист стягувачем було передано на виконання до Подільського ВДВС у місті Кропивницькому. 22 квітня 2022 року державний виконавець виніс постанову, якою повернув стягувачу вказаний виконавчий документ без виконання у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. При цьому, лист від виконавця разом з оригіналом вказаного виконавчого документа до стягувача не надходив. Вважає, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та органі державної виконавчої служби свідчить про його втрату.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2024 року заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого листа по справі №2-14/2011 для примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

АТ «Укрексімбанк» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Васюта К.С., яка діє в інтересах АТ «Укрексімбанк», просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (т.3 а.с.101). Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2011 року по цивільній справі №2-14/11 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі по тексту - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5506С25 від 09 червня 2006 року у розмірі 80258,63 грн. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання вказаного кредитного договору недійсним задоволено (т.2 а.с.63-65). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2011 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2011 року скасовано. Відмовлено у задоволенні позову АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5506С25 від 09 червня 2006 року у розмірі 80258,63 грн та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Укрексімбанк» про визнання вказаного кредитного договору недійсним (т.2 а.с.123-128). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2012 року рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2011 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін (т.2 а.с.167-169). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 червня 2012 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2011 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5506С25 від 09 червня 2006 року у розмірі 80258,63 грн скасовано, позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 80258,63 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справі у розмірі 30 грн і судовий збір 51 грн (т.2 а.с.186-189). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 червня 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.210-212). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.12.2012 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року, апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2011 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5506С25 від 09 червня 2006 року у розмірі 80258,63 грн скасовано, позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 80258,63 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн і судовий збір 51 грн (т.2, а.с.236-240, 259).

17 квітня 2013 року на підставі вказаних рішень судів Ленінським районним судом м. Кіровограда направлено стягувачу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» виконавчий лист (т.2 а.с.261).

Як убачається з листа Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) від 10 січня 2024 року №2786/30.18-26/13 на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №56554486 з примусового виконання виконавчого листа №2-14/2011 р. від 17 квітня 2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, у зв`язку з відсутністю майна і доходів боржника виконавчий лист 22 квітня 2022 року було повернуто стягувачу і направлено за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 16, корп. 1 в «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кропивницькому (т.3, а.с.8).

Як свідчить довідка філії АТ «Укрексімбанк» у м. Кропивницькому від 23 січня 2024 року №0550180/2590-24 за результатами перевірки системи документообігу «ІТ-підприємство» за період з 22 квітня 2022 року по 22 січня 2024 року оригінал виконавчого листа №2-14/2011 від 17 квітня 2013 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда, а також постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №56554486 на адресу АТ «Укрексімбанк», а саме м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 16, корп. 1, не надходили (т.3 а.с.9).

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Законодавець передбачає наявність одночасно двох підстав для видачі дубліката виконавчого документа: його втрата та непропущення строку його пред`явлення до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», яким регулюються ці правовідносини, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановлений законом строк пред`явлення стягувачем АТ «Укрексімбанк» виконавчого документу до виконання не закінчився, оскільки правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII із наступними змінами, який передбачає строк пред`явлення виконавчих документів до виконання три роки. Набрання законної сили рішення суду у цій справі у 2012 році правового значення при вирішенні питання про строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, визначений цим Законом у три роки, не має.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц (провадження № 61-17590св20), від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012 (провадження № 61-21381св21) та від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14 (провадження № 61-2110св22, ЄДРСРУ.

У справі, яка переглядається, стягувачем зазначено достатні підстави та надано належні докази на підтвердження обставин втрати оригіналу виконавчого документа, а також того, що стягувач не отримував оригінал виконавчого документа після його повернення державним виконавцем, а також доказів належного надсилання державним виконавцем даного документу на адресу стягувача.

Судом першої інстанції також правильно зазначено про те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання боржником вказаного судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК України).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення.

Враховуючи викладене вище видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Вказана позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15 січня 2010 року справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2024 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко