Справа № 626/305/24
Провадження № 2/626/194/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

08.02.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Краснограді, в загальному позовному провадженні, у відсутності сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноградської міської ради Харківської області про визнання права на частку квартири за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Красноградської міської ради про визнання права власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за набувальною давністю після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатної, загальною площею 69.25 кв. метрів, площею житлових приміщень 41.80 кв. метрів, на першому поверсі двоповерхового цегляного житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначила, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками були ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1993 року, оформленого Бюро по приватизації державного житлового фонду при Виконавчому комітеті Красноградської міської ради народних депутатів, та зареєстрованого 27.10.1993 року в реєстрову книгу №29 за номером №3414 у Державному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» м. Красноград, станом на 27.10.1993 року власниками квартири АДРЕСА_2 , стали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Власник квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 98 років, і у зв`язку із смертю припинилось її право у спільній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з нею проживали інші співвласники квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача, ОСОБА_4 , і після її смерті позивач прийняла спадщину, в тому числі і частку у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача, ОСОБА_3 , і після його смерті позивач прийняла спадщину, в тому числі і частку у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Таким чином, на даний час позивач має у власності частки у праві спільної власності на квартиру за адресою, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Постановою завідуючої Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_5 від 14.12.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , являлась ОСОБА_2 рідною племінницею, а згідно Цивільного кодексу України 18.07.1963 року вона не була спадкоємцем будь якої черги спорідненості, примінити п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу УРСР від 16.01.2003 року немає можливості.

Позивач вважає, що має право у відповідності до 344 ЦК України набути право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 98 років ОСОБА_2 , на підставі набувальної давності, оскільки її право на частку квартири припинилось у зв`язку із її смертю, тобто, частка у цій квартирі не має власника, позивач та її спадкодавці померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , отримали цю частку за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на неї, добросовісно, і при цьому їх володіння цією часткою є відкритим та безперервним більш як десять років.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява від 01.02.2024 року, відповідно до якої вона підтримала позовні вимоги, просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Від представника відповідача Красноградської міської ради, 01.02.2024 року, надійшла письмова заява, відповідно до якої вона не заперечує проти задоволення позову, просить прийняти рішення без участі їх представника.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. (ч. 2 ст. 124 Конституції України).

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цивільним кодексом України.

За змістом наведеної норми для набуттям права власності за набувальною давністю потрібна сукупність таких умов - володіння має бути добросовісним, тобто таким коли особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності та володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто, об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто, є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 ч. 3 ст. 344 ЦК України 2003 року); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України 2003 року). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто, бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками були ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1993 року, оформленого Бюро по приватизації державного житлового фонду при Виконавчому комітеті Красноградської міської ради народних депутатів, та зареєстрованого 27.10.1993 року в реєстрову книгу №29 за номером №3414 у Державному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» м. Красноград, станом на 27.10.1993 року власниками квартири АДРЕСА_2 , стали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Власник квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 98 років, і у зв`язку із смертю припинилось її право у спільній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з нею проживали інші співвласники квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача, ОСОБА_4 , і після її смерті позивач прийняла спадщину, в тому числі і частку у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача, ОСОБА_3 , і після його смерті позивач прийняла спадщину, в тому числі і частку у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Таким чином, на даний час позивач має у власності частки у праві спільної власності на квартиру за адресою, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Постановою завідуючої Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_5 від 14.12.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , являлась ОСОБА_2 рідною племінницею, а згідно Цивільного кодексу України 18.07.1963 року вона не була спадкоємцем будь якої черги спорідненості, примінити п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу УРСР від 16.01.2003 року немає можливості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право у відповідності до 344 ЦК України набути право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 98 років ОСОБА_2 , на підставі набувальної давності, оскільки її право на частку квартири припинилось у зв`язку із її смертю, тобто, частка у цій квартирі не має власника, позивач та її спадкодавці померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , отримали цю частку за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на неї, добросовісно, і при цьому їх володіння цією часткою є відкритим та безперервним більш як десять років.

Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за набувальною давністю після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатної, загальною площею 69.25 кв. метрів, площею житлових приміщень 41.80 кв. метрів, на першому поверсі двоповерхового цегляного житлового будинку.

Крім того позивач в позовній заяві просив будь-які судові витрати з відповідача не стягувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 4-5, 76-83 ЦПК України суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за набувальною давністю після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатної, загальною площею 69.25 кв. метрів, площею житлових приміщень 41.80 кв. метрів, на першому поверсі двоповерхового цегляного житлового будинку.

Судові витрати в даній справі не стягувати з відповідача Красноградської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду.

Суддя