Провадження № 22-ц/801/2693/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 рокуСправа № 127/30501/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

Ухвалу постановив суддя Федчишена С. А.

Ухвалу постановлено у м. Вінниця

Повний текст ухвали складено 03 грудня 2024 року,

Встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року клопотання про зупинення провадження задоволено. Зупинено провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів до набрання законної сили рішенням у справі №127/35779/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з актового запису про народження відомостей про батька, припинення стягнення аліментів, відкликання виконавчих документів про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуваною ухвалою суду про зупинення провадження у справі першочергово порушуються права дитини, які визначаються як більш пріоритетні та переважають інтереси батьків.

Позивач вважає, що немає об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, оскільки заборгованість та несплата аліментів відповідачем доведена та не потребує додаткового з`ясування, відповідно, вирішення справи № 127/35779/24 не впливає на справу № 127/30501/24. Крім того, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за своєю природою є схожим із стягненням аліментів, оскільки це також є коштами для утримання дитини, а отже розгляд цивільної справи про виключення актового запису про батька з актового запису про народження дитини не є перешкодою для розгляду даної справи.

У встановлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14 (про зупинення провадження у справі), 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі № 127/35779/24, суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду в даній цивільній справі є стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, а предметом розгляду справи №127/35779/24 є виключення запису про батьківство, а тому від вирішення справи №127/35779/24 залежить вирішення даної справи, оскільки в разі задоволення позову ОСОБА_2 та виключення з актового запису про народження відомостей ОСОБА_2 як батька дитини, виключає можливість стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Суд має переконатися, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з урахуванням обставин справи та таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Окрім того, неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

При цьому, у разі застосування наведеної правової конструкції п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за вимогами ст. 260 ЦПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 1522/27468/12, від 27 лютого 2019 року у справі №308/5006/16-ц.

Так, у справі, яка переглядається (№ 127/30501/24), предметом спору є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підставою позову є наявність заборгованості зі сплати аліментів, визначених за рішенням суду, що набрало законної сили. Відповідно предметом доказування у цій справі (частина друга статті 77 ЦПК України) є обставини, щодо вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, розміру заборгованості зі сплати аліментів, строків прострочення, порядку (формули) нарахування неустойки (пені), відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України тощо.

Предметом доказування у справі № 127/35779/24 окрім іншого є наявність підстав для припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів.

Оскільки вирішення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, залежить від вирішення позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження в справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зупинення провадження у справі першочергово порушує права дитини, оскільки на думку позивача стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за своєю природою є схожим з стягненням аліментів, оскільки це також є коштами для утримання дитини, а їх розмір є доведеним та не потребує додаткового з`ясування, відповідно, вирішення справи № 127/35779/24 не впливає на справу № 127/30501/24.

Проте з такою позицією позивача не можливо погодитись.

Справи № 127/30501/24 та № 127/35779/24 мають безпосередній взаємозв`язок, оскільки рішення у справі про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, припинення стягнення аліментів, відкликання виконавчих документів про стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, безпосередньо впливає на визначення аліментного зобов`язання відповідача, а відповідно, і на питання стягнення неустойки (пені). У разі задоволення позову у справі № 127/35779/24 аліментне зобов`язання відповідача може бути припинено, а він може бути звільнений від сплати заборгованості по сплаті аліментів, що унеможливить стягнення неустойки.

Крім того, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів є санкцією за порушення зобов`язання, а не прямою виплатою на утримання дитини. Її розмір визначається виключно в рамках існуючого аліментного зобов`язання. Тому для стягнення пені необхідно спершу підтвердити наявність правових підстав для такого зобов`язання, що безпосередньо залежить від результату розгляду справи №127/35779/24.

Апеляційний суд вважає, що зупинення провадження у справі № 127/30501/24 не порушує права дитини, а спрямоване на забезпечення об`єктивного розгляду справи з урахуванням усіх юридично значущих обставин.

В інтересах дитини є юридично обґрунтоване та справедливе вирішення спорів, пов`язаних із батьківськими зобов`язаннями. Прийняття рішення у справі №127/30501/24 до ухвалення рішення у справі № 127/35779/24 може призвести до порушення принципу правової визначеності.

При цьому відкриття провадження у справі № 127/35779/24 не призвело до припинення чи обмеження аліментного зобов`язання. Аліменти продовжують нараховуватись і підлягають сплаті відповідачем у встановленому порядку. Це означає, що права дитини на отримання матеріального утримання не порушені, а тому аргумент позивача про обмеження прав дитини є безпідставним.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун
І. М. Стадник