УХВАЛА

09 липня 2024 року

м. Київ

справа № 757/14800/21-ц

провадження № 61-9682ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Малофєєва Артема Івановича на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 16 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України

в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУ НП в Полтавській області), в якому просив суд просив відшкодувати йому за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду, завдану бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, в розмірі 600 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 червня

2024 року, позов ОСОБА_1 до Держави України в особі ДКС України, ГУ НП

в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

05 липня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Малофєєв А. І. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року (надійшла до Верховного Суду 08 липня 2024 року), у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд змінити оскаржувані судові рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Малофєєва А. І. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Малофєєва Артема Івановича на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 16 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць