Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №750/4457/24

Провадження №2/377/233/24

09 липня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Маряхіної І.В., представника позивача ОСОБА_1 , та представника відповідача Кірюшина А.А, в режимі відео конференції, інші учасники справи відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_2 , третя особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» - про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

26 квітня 2024 року до Славутицького міського суду Київської області із Деснянського районного суду за підсудністю надійшов позов представника ТОВ «Діджи Фінанс» в якому останній просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3628716 від 15.03.2021 року у розмірі 35 240,00 гривень та судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу ( а.с.2-7).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.03.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «Мілоан» https://miloan.ua/, ОСОБА_3 було подано заявку на отримання кредиту № 3628716. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/.

Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 3628716 від 15.03.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/.

Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 3628716 від 15.03.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000 грн.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст. 526 та ст. 527 ЦК України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст. ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором № № 3628716 від 15.03.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 35 240,00 грн., із яких:

- заборгованість за тілом кредиту становить 12 347 грн.;

- заборгованість за відсотками становить 21 738,00 грн.;

- заборгованість за комісійними винагородами становить 1 155 грн.;

- заборгованість за пенею становить 0 грн.

На підставі вищевикладеного, ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 06.06.2024 року.

10.05.2024 року до суду від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

21.05.2024 року представником відповідача подано до суду відзив, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано: укладення кредитного правочину від 15.03.2021 № 3628716 між відповідачем і ТОВ «Мілоан»; надання (перерахування) ТОВ «Мілоан» відповідачу коштів у кредит за кредитним договором від від 15.03.2021 № 3628716, відступлення права вимоги до відповідача ТОВ «Мілоан» на користь позивача за договором відступлення прав вимоги від 13.09.2021 №07Т; наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем.

Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально.

Представник відповідача зазначає, що паперові копії електронних доказів є недопустимими доказами. У позові позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила. Представник відповідача наголошує, що позивач не надав із позовом жодного доказу, що відповідач здійснила вказані дії, зокрема (але не виключно): зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Мілоан» (кредитодавця); створила в такій системі особистий кабінет; отримала пропозицію (оферту) та ознайомилась із нею; отримала електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввела одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використала одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. Зокрема, у позові позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий позивачем та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС - повідомлення, певний месенджер тощо.

Твердження позивача, що кредитний договір від 15.03.2021 № 3628716 був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Дані копії електронних та письмових доказів є сумнівними та мають бути виключені із числа доказів.

Представник відповідача відмічає, що у доказі платіжне доручення Платіжне доручення від 15.03.2021 №41620081 в полі «КРЕДИТ рах. №» вказано «516874*14». Однак це не номер банківського рахунку, на який перераховуються кошти, а номер банківської платіжної картки. Більше того, даний номер не є повним, оскільки символом «*» замінено 8 цифр, тобто це цифри в діапазоні від 00 000 000 до 99 999 999, тобто 100 млн (!) цифр. Таким чином, за вказаним номером можуть одночасно існувати 100 млн банківських платіжних карток. Позивач не вказує, на чиє ім`я була емітована вказана картка, яким банком та який її строк дії. Представник відповідача стверджує, що вказаний доказ є несправжнім або сфальшованим позивачем.

Представник відповідача зауважує, що позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги ( а.с.87-94).

28 травня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якого останній просить позов задовольнити. Відповідь на відзив мотивована наступним.

Позивач вказує, що договір про споживчий кредит № 3628716 від 15.03.2021 укладений в електронній формі та був підписаний саме відповідачем.

ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору про споживчий кредит № 3628716 від 15.03.2021 перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок №№ НОМЕР_1 в сумі 15 000.00 грн. на підставі платіжного доручення № 41620081 від 15.03.2021р. копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Платіжне доручення № 41620081 від 15.03.2021 містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, у зв`язку із чим твердження представника відповідача є голослівними та надуманими, не передбаченим нормами чинного законодавства, а отже, документ, наданий позивачем до позовної заяви є достовірним, достатнім, належним та допустимим доказом перерахування кредитних коштів позивачем та отримання цих коштів відповідачем.

Платіжне доручення № 41620081 від 15.03.2021, враховуючи вимоги інструкції, яка була чинною на момент перерахування кредитних коштів, відповідає вимогам та зразку, наведеному у додатку до інструкції, містить усі обов`язкові реквізити, тобто є належним доказом по справі, а отже доводи представника відповідача, що в матеріалах даної справи відсутні належні, достатні докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Позивачем надано усі наявні докази відступлення права вимоги, а саме: копія договору факторингу, витяг з реєстру боржників щодо кредитного договору відповідача, копії платіжних інструкції до договору факторингу.

Позивач також вважає за необхідне зазначити, що судами загальної юрисдикції в аналогічних справах щодо інших боржників за договором відступлення прав вимоги № 07Т від 13.09.2021 року неодноразово встановлено факт наявності відступлення права вимоги при ухваленні рішення на користь позивача.

Встановлені факти відступлення права вимоги у рішеннях судів загальної юрисдикції по інших аналогічних справах позивач вважає за можливе вважати такі факти преюдиціальними, тобто такими, що не підлягають доказуванню у даній справі, оскільки вони вже встановлені у рішеннях судів і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судових актів, які вступили у законну силу.

Позивач вказує, що якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Але відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості.

Позивач зазначає, що витрати заявлені відповідачем на професійну правничу допомогу на суму 11200,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а також відповідачем не надано жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, більш того, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу та обсягом виконаних робіт, а отже відсутні будь-які правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11200,00 грн (а.с.115-125).

29 травня 2024 року представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні позову.

Заперечення на відповідь на відзив обґрунтовано наступним.

Представник відповідача вказує, що жодних доказів на підтвердження вказаних дій позивача, а саме того, що останній: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Мілоан» (кредитодавця); створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору; отримав у особистому кабінеті кредитний договір, позивачем до суду не надано.

Позивачем суду не надано ані хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину, ані інформацію з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача, ані інформацію з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину.

Не є зрозумілим ким саме проводився платіж за кредитним договором ТОВ «Мілоан» або платіжною системою LiqPay.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що будь-які відмітки про реальне виконання платіжного доручення № 41620081 від 15.03.2021, (перерахування коштів від ТОВ «Мілоан» на користь ОСОБА_4 , на ньому відсутні (а.с.131-133).

06.06.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи яке ухвалою суду від 06.06.2024 року задоволено. Крім того від представника позивача 06.06.2024 року надійшли додаткові пояснення у справі з пакетом документів (а.с.154-163).

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судовому засіданні 09.07.2024 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» в режимі відеоконференції позов підтримала та просила його задовольнити за обставин викладених в позові та відповіді на відзив. Пояснила, що між відповідачем та третьою особою було укладено кредитний договір. ОСОБА_5 , було надано кредит, вона грошові кошти отримала, але не повернула у строк передбачений кредитним договором. Відповідачем було зареєстровано електронний кабінет у ТОВ «Мілоан». Відповідачу було направлено одноразовий ідентифікатор на її номер телефону. Кошти були перераховані ТОВ «Мілоан» через платіжну систему «LiqPay». В яких відносинах ТОВ «Мілоан» перебуває з «LiqPay» представнику позивача невідомо. Договір факторингу не визнаний недійсним. Представник позивача вказала, що розрахунок заборгованості здійснювався на підставі умов кредитного договору і платіжного доручення. Представник позивача зауважила, що відповідач не був позбавлений можливості звернутися до банківської установи, для підтвердження, що передані кошти не були отримані відповідачем. Окрім того представник позивача в судовому засіданні повідомила, що відмовляється від раніше поданих стороною позивача клопотаннях про огляд доказів за їх місцезнаходженням оскільки вони надали копію договору завірену нотаріусом.

Представник відповідача ОСОБА_4 , - адвокат Кірюшин А.А. в судовому засіданні в режимі відео конференції, позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення за обставин викладених в відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Пояснив, що стороною позивача не доведено факт укладення договору та факт перерахунку грошових коштів відповідачу. Не надано стороною позивача доказів, що відповідачем здійснено будь-які дії спрямовані на ідентифікацію в ТОВ «Мілоан». Факт надання грошових коштів саме ТОВ «Мілоан» також не доведено. Невідомо хто саме надавав грошові кошти. Будь-якого договору, яким було визначено обов`язки «LiqPay» і ТОВ «Мілоан» стороною позивача не надано. До матеріалів справи не долучено достатньо доказів, що платник ТОВ «Мілоан» а не «LiqPay». Позивачем не вказано повний номер картки на яку переведено кошти. Оскільки позивач не повідомив номер картки, банк емітент, то сторона відповідача позбавлена можливості повідомити про відсутність у нього рахунку. В платіжному дорученні наданому позивачем немає відомостей про номер рахунку отримувача, немає дати зарахування коштів, що не відповідає вимогам НБУ до платіжних доручень. Щодо відступлення права вимоги, то представником позивача надано лише копію договору факторингу та витяг із реєстру боржників. Представник відповідача вказує, що до матеріалів справи не додано доказів про сплату за право вимоги. Таким чином вимоги позивача є необґрунтованими належним чином. Окрім того представник відповідача вказує, що шість тисяч гривень заявлених позивачем це завеликий розмір витрат на правову допомогу за дану категорію справ та просить зменшити розмір витрат на правову допомогу. Представник відповідача наголосив, що стороною відповідача не визнається, що був укладений кредитний договір з ТОВ « Мілоан» та коштів відповідачка не отримувала.

Відповідач ОСОБА_5 , судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи ТОВ «Мілоан», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.

Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В свою чергу, положеннями ст. ст. 525 - 527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. ч. 3 - 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 204 ЦПК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 15.03.2021 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 3628716 ( а.с.17-22).

Згідно з п.п.1.2, 1.3, 1.4 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000.00 грн. у валюті: Українські гривні, кредит надається строком на 29 днів з 15.03.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 13.04.2021.

Згідно з п.п.1.5.1, 1.5.2. 1.6 договору комісія за надання кредиту: 1155.00 грн., яка нараховується за ставкою 7,70 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 4567,50 грн., які нараховуються за ставкою 1.05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.п.3.2.3, кредитодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав ініціювати внесення змін та/або доповнень до цього договору.

Згідно п.п. 7.1. договору цей договір, що складається з правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті.

Згідно платіжного доручення 40484607 від 15.03.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 15 000.00 грн, на мастеркард 516874*14 призначення платежу: кошти згідно договору 3628716 (а.с.26).

Згідно інформації АТ КБ «ПриватБАНК», ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 IBAN НОМЕР_4 на яку 15.03.2021 року здійснено переказ коштів на суму 15000.00 гривень ( а.с.220).

ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач ОСОБА_7 , свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість.

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу № 07Т відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників(а.с.39).

Відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_5 , на суму 35 240,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12 347,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 21 732,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1155,00 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн (а.с.10).

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № 3628716 від 15.03.2021 року ОСОБА_5 , має заборгованість в сумі 35 240,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12 347,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 21 732,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1155,00 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно ч. ч. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 , на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 35240,00 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем у даній справі сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2422,40 гривень.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, додаткової угоди 65 до договору №42649746, детального опису робіт, акта виконання робіт, позивачем узгоджено вартість витрат за правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що представник відповідача заперечував проти зазначеного в позові розміру витрат на правову допомогу та просив його зменшити, а також, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки позов було задоволено повністю, при розгляді справи сторони приймали участь лише в одному судовому засіданні, з огляду на час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3628716 від 15.03.2021 року в розмірі 35 240,00 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Повне рішення виготовлено 15.07.2024 року.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Код , місцезнаходження: 04112, м. Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок № 8.

Представник позивача ГАЙОВА АНАСТАСІЯ СЕРГІЇВНА, місцезнаходження: місцезнаходження: 04112, м. Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок № 8.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача (за електронною довіреністю сформованою в системі «Електронний суд») - ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Т. О. Малишенко