Справа № 545/5501/24
Провадження № 2/545/2462/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2024 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Цибізова С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гура Ірина Володимирівна, про поділ спільного сумісного майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив: в порядку спільного сумісного майна визнати за ним право власності на спадкове майно, що складається з будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з відсотком готовності 98%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею будинку 153,6 кв.м., житловою 37,5 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1888 га, кадастровий номер: :05:001:0193, та визнати за ОСОБА_1 права та обов`язки забудовника щодо незавершеного будівництвом житлового будинку, з правом завершення будівництвом, здачі в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкту, отримання на своє ім`я документів, що посвідчують право власності та реєстрацію за собою права власності; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 15,10 кв.м., загальною площею 32,10 кв.м.; право спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на незавершене будівництво та квартиру припинити.

За загальним правилом підсудності, визначеному у ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно даних ЄДДР Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Правила виключної підсудності виключають можливість застосування при пред`явленні позову норм інших видів підсудності - загальної, альтернативної, договірної і підсудності пов`язаних між собою вимог. У разі конкуренції правил підсудності, повинні застосовуватися правила виключної підсудності.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до висновку експерта №25 складеного 04.03.2020 проведено оцінку житлового будинку 100% ступеня готовності не прийнятого в експлуатацію та встановлено, що ринкова вартість незавершеного будівництвом житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :05:001:0193, станом на дату проведення дослідження складає 631 900 грн; ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на дату проведення дослідження складає 629 600 грн.

Разом із тим, будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з відсотком готовності 98%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на які просить визнати право власності позивач не є нерухомим майном, а тому не може вважатися основною частиною нерухомого спірного майна , як на то посилається позивач в обгрунтування підсудності спору Полтавському районному суду Полтавської області.

Як вбачається з позовної заяви з додатками за померлим батьком позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у період шлюбу рахувалось наступне нерухоме майно, :

- житловий будинок , що знаходиться с. Івашки Полтавського району Полтавської області, як незавершене будівництво готовність 59 % та приватизована земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0193площею 0,1888, вартість яких згідно договору купівлі-продажу ВСХ /419043 від 03.06.2006 року становить 30 360,00 грн. Державна реєстрація право власності за ОСОБА_3 здійснена 25.07.2006 року згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району"

- квартира АДРЕСА_3 яка згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу №409, 15.02.2012 належить ОСОБА_2 , вартість 113947,00. Станом на дату проведення дослідження вартість складає 629 600 грн.

Таким чином, основна частина нерухомого майна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що за межами територіальної юрисдикції Полтавського районного суду Полтавської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на те, що при подачі позову до суду порушені правила підсудності, суд приходить до висновку про передачу матеріалів позовної заяви за територіальною підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

На підставі викладеного, керуючись ст.31 ЦПК України,

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи №545/5501/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гура Ірина Володимирівна, про поділ спільного сумісного майна передати на розгляд за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. А. Цибізова