Справа № 203/2334/24
Провадження № 2/0203/1153/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ганіної Н.О.,

за участі:

представника позивача Негробова О.В.,

відповідача-2 ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків та 3% річних,

встановив:

08.05.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_2 (представник позивача адвокат Негробов О.В.) до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідач-1, страхова компанія), ОСОБА_1 (далі відповідач-2) про стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків та 3% річних, в якій позивач просить суд:

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошову суму у розмірі 93663,11 грн, яка складається з: недоплаченої частки страхового відшкодування в розмірі 86418,26 грн; пені за період з 07.02.2024 до 02.05.2024 включно в розмірі 5943,03 грн; інфляційних збитків за період з 07.02.2024 до 02.05.2024 включно в розмірі 692,64 грн; 3% річних у порядку ст.625 ЦК України за період з 07.02.2024 до 02.05.2024 включно у розмірі 609,18 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500,00 грн;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 04.12.2023 у м. Дніпрі між автомобілем, марки «BMW 523i», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , сталося ДТП, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024, справа №203/197/24, водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП, яке сталося 04.12.2023, та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

З огляду на те, що розмір збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 296642,47 грн, а страховою компанією виплачено суму у розмірі 69933,90 грн, позивач, з вирахуванням вартості автомобіля після ДТП, що становить 140290,31 грн, звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також сум, відповідно до ст. 625 ЦК України, моральної шкоди.

Також позивач зазначив, що відповідачем-2 йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінив у 500,00 грн.

31.05.2024 року відповідач-1 подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких заперечував проти задоволення позовних вимог. Страхова компанія вважає, що розмір відшкодування був визначений у порядку, встановленому Законом, а тому відсутні підстави вважати розраховану суму такою, що потребує коригування.

02.10.2024 року позивач надав свої письмові пояснення, в яких навів додаткові обґрунтування заявлених позовних вимог та посилання на судову практику, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_1 відзиву не надано.

Під час судового розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Також представник позивача наголосив на тому, що постанова про визнання відповідача-2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення набрала законної сили станом на 20.02.2024 року, та позивач звернувся до відповідача-1 із завою про страхове відшкодування завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди. Позивач надав 07.02.2024 року до страхової компанії висновок експерта, відповідно до якого автомобіль позивача вважається фізично знищеним. Відповідач-1 відшкодував позивачу тільки 69933,90 грн. Проте відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», йому підлягає відшкодуванню грошова сума у розмірі 156352,16 грн. Тому відповідач-1 має доплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 86418,26 грн. Крім того, позивач вважає, що страхова компанія своєчасно йому не виплатила страхове відшкодування, а тому має також сплатити і суми, визначені відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідач-2 під час судового розгляду справи визнав у повному обсязі позовні вимоги, заявлені до нього.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 25.06.2024 року було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» належним чином засвідчені копії (у разі їх наявності):

- доручення (довіреності) від власника транспортного засобу BMW 532i, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на проведення оцінки;

- заявки Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», на підставі якої було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (колісного транспортного засобу) №17-D/14/41 від 16.01.2024 року, яка містить, зокрема: вичерпний перелік матеріалів та вихідні дані, надані Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» для проведення оцінки та дату їх надходження до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки «Гріндей»; перелік питань, згідно з якими проводилась оцінка;

- договір, укладений між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» та ТОВ «Бюро оцінки «Гріндей», на підставі якого було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (колісного транспортного засобу) №17-D/14/41 від 16.01.2024 року, а у задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено.

17.09.2024 року відповідач-1 виконав ухвалу суду від 25.06.2024 року про витребування доказів, про що надав відповідну заяву.

Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення сторін по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 07.10.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 року, справа №203/197/24, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто його до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

За змістом постанови вказано, що 04.12.2023 року у м. Дніпрі мало місце ДТП, що сталося за участі автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль, марки «BMW 523i», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , автомобіль, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .

Згідно з полісом №АТ/4773895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дата укладення договору 21.08.2023 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , станом на 04.12.2023 року застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Ліміт відповідальності за матеріальну шкоду, заподіяну третім особам становить 160000,00 грн; розмір франшизи 0,00 грн.

06.12.2023 року ОСОБА_2 було подано заяву до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП, що мало місце 04.12.2023 року.

Згідно з висновком експерта №4001/24, складеним 31.01.2024 року експертом Дроздовим Ю.В., який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 296642,47 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля, оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 365809,52 грн; ринкова вартість автомобіля у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП 140290,31 грн. До вказаного висновку додано копію протоколу огляду транспортного засобу від 29.12.2023 року, проведеного експертом ОСОБА_3

07.02.2024 року позивач надав вказаний висновок до ПАТ «НАС «ОРАНТА».

Відповідно до скріншоту з банківського рахунку, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_2 07.02.2024 року страхове відшкодування за договором №АТ-4773895 від 21.08.2023 року без ПДВ у розмірі 69933,90 грн.

Згідно з відповіддю заступника начальника управління по роботі з рекламаціями Департаменту врегулювання збитків та контролю аутсорсингу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Дмитренко В. від 08.03.2024, розмір страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 04.12.2023, було виплачено, виходячи зі звіту №17-D/14/41 від 16.01.2024.

Згідно зі звітом №17-D/14/41 від 16.01.2024 року, складеним оцінювачем ОСОБА_4 , засвідченим директором ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ «ГРІНДЕЙ», огляд автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак НОМЕР_1 , оцінювачем ОСОБА_4 не проводився, а за основу взято протокол (акт) огляду транспортного засобу від 08.12.2023 року, проведеного представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та підписаний Хруленком С.І. та ОСОБА_5 .

Також позивачем наведено у позові розрахунок сум, визначених, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків та 3% річних.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Аналіз вказаних вище норм вказує, що страховик у разі визнання транспортного засобу фізично знищеним у межах розміру страхової суми (ліміту), за вирахуванням розміру франшизи, відшкодовує потерпілій особі завдану ДТП шкоду, яка складається з різниці між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц (провадження №61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження заявленої позовної вимоги щодо відшкодування йому недоплаченої різниці страхового відшкодування в сумі 86418,26 грн. Оскільки висновок експерта від 31.01.2024 року №4001/24 є належним та допустимим доказом визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу у розмірі 156352,16 грн. При цьому суд відхиляє як безпідставні посилання відповідача-1 на звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 16.01.2024 року. Оскільки такий звіт є недопустимим доказом, бо отриманий з порушенням порядку його складання та визначення матеріального збитку.

Так, за змістом ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т.ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до пункту 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Отже, виходячи з наведеної норми, складанню висновку експертного дослідження (звіту оцінювача) щодо розміру спричинених збитків передує ознайомлення оцінювача з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.12.2019 у справі №211/2171/15, від 01.10.2020 у справі №2-2394/10, від 15.10.2020 у справі №917/628/17, які суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі №924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Виходячи з того, що звіт наданий відповідачем-1, складено оцінювачем ОСОБА_4 , яким не було проведено огляд автомобіля, суд не бере до уваги вказаний звіт як доказ обґрунтованості розміру страхового відшкодування, з огляду на порушення відповідачем-1 порядку визначення розміру спричиненого позивачу матеріального збитку внаслідок ДТП.

Також суд бере до уваги те, що між страховою компанією та потерпілим позивачем не було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування. При цьому в матеріалах справи є заява сторони позивача, яка підтверджує факт звернення до страховика разом з висновком експерта від 31.01.2024 року з вимогою виплатити страхове відшкодування, відповідно до висновку експерта. Проте страхова компанія частково виплатила позивачу страхове відшкодування, посилаючись на звіт, з розміром якого позивач не погодився.

Порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати визначено статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені у пункті 37.1 статті 37 цього Закону. Разом з тим цією нормою не передбачено відмови у виплаті страхового відшкодування в разі неузгодження страховиком та заявником (потерпілим) розміру страхового відшкодування.

Суд також враховує те, що звіт про оцінку транспортного засобу був складений без дотримання вимог пунктів 5.1, 7.1 та 8.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Оскільки звіт було складено без огляду транспортного засобу особисто експертом, тобто без урахування його комплектності, укомплектованості і фактичного технічного стану транспортного засобу, строку його експлуатації, величини пробігу, умов, в яких він експлуатувався (зберігався), особливостей кон`юнктури ринку регіону.

Тому судом беруться до уваги розрахунки, наведені у висновку експерта від 31.01.2024 року, наданого стороною позивача, який є належним та допустимим доказом, бо складений відповідно до вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладене вище, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення зі страхової компанії на користь позивача недоплаченої грошової суми страхового відшкодування у розмірі 86418,26 грн (156352,16 грн - 69933,90 грн = 86418,26 грн).

Водночас суд вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 пені, інфляційних збитків та 3% річних, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 36.1, п. 36.2, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, судом було встановлено, що відповідач-1 своєчасно виплатив позивачу страхове відшкодування в межах страхової суми та прострочення такої виплати не відбулось, хоча позивач і не погодився із розміром виплаченої йому суми, у зв`язку з чим і звернувся з позовом до суду. Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами факт прострочення відповідачем-1 виплати страхового відшкодування. Тому застосування до відповідача-1 наслідків прострочення виплати грошового зобов`язання у виді стягнення інфляційних збитків, 3% річних та пені за період з 07.02.2024 до 02.05.2024, відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України, суд вважає безпідставними.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача-2 на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає таке.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що винні дії відповідача-2 ОСОБА_1 призвели до ДТП, в результаті якого автомобіль позивача зазнав пошкоджень, що відобразилося на звичному образі життя останнього, а також, враховуючи позицію відповідача-2, який визнав позовні вимоги, заявлені до нього, суд, з урахуванням принципів співмірності та пропорційності, вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідача-2 на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до положень ст. 106 ЦПК України, порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

З огляду на викладене, з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем-2, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи і сплатою судового збору, а саме: з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 447,01 грн та на оплату послуг судового експерта у розмірі 2214,36 грн, а загалом 2661,37 грн, та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 242,24 грн та на оплату послуг судового експерта у розмірі 2400,00 грн, а загалом 2642,24 грн (968,96 грн : 2 = 484,48 грн; 4800,00 грн : 2 = 2400,00 грн щодо кожного з відповідачів; 484,48 грн : 2 = 242,24 грн з урахуванням визнання відповідачем-2 позовних вимог щодо нього; 86418,26 грн х 484,48 грн : 93663,11 грн = 447,01 грн; 86418,26 грн х 2400,00 грн : 93663,11 грн = 2214,36 грн пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відносно відповідача-1). При цьому позивачу з Державного бюджету України підлягає поверненню судовий збір у розмірі 242,24 грн, у зв`язку з визнанням позовних вимог відповідачем-2.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, а саме: в частині відшкодування позивачу недоплаченого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхового відшкодування у розмірі 86418,26 грн та моральної шкоди у розмірі 500,00 грн за рахунок ОСОБА_1 . Також відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи та зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог, з урахуванням їх визнання відповідачем-2.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 142, 206, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (адреса місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) недоплачену грошову суму страхового відшкодування у розмірі 86418,26 грн (вісімдесят шість тисяч чотириста вісімнадцять гривень 26 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання ВПО: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (адреса місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 447,01 грн (чотириста сорок сім гривень 01 копійка) та на оплату послуг судового експерта у розмірі 2214,36 грн (дві тисячі двісті чотирнадцять гривень 36 копійок), а загалом 2661,37 грн (дві тисячі шістсот шістдесят одна гривня 37 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання ВПО: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 242,24 грн (двісті сорок дві гривні 24 копійки) та на оплату послуг судового експерта у розмірі 2400,00 грн (дві тисячі чотириста гривень 00 копійок), а загалом 2642,24 грн (дві тисячі шістсот сорок дві гривні 24 копійки).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1; ) повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 242,24 грн (двісті сорок дві гривні 24 копійки) (квитанція про сплату №8028-5536-3369-8090 від 07.05.2024 року на суму 968,96 грн міститься в матеріалах справи №203/2334/24).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 14.10.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва