Провадження № 22-ц/4808/307/24
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Антоняком Т.М. 12 грудня 2023 року в м. Івано-Франківську, у справі за заявою адвоката Богомазової Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про видачу дублікатів виконавчих листів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Богомазова І.О., звернувся до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів.

В обґрунтування заяви зазначив, що 12 березня 2018 року Івано-Франківський міський суд ухвалив рішення про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості у сумі 473 165,45 грн, 4 732,00 грн витрат по сплаті судового збору та 3 000, 00 грн витрат по оплаті правової допомоги. Видані на підставі цього рішення виконавчі листи були пред`явлені до примусового виконання до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Проте, 25 червня 2021 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначені постанови та виконавчий лист на адресу стягувача не надходили. Натомість він довідався про вказані постанови після того, як його адвокат звернувся з адвокатським запитом до виконавчої служби.

Відтак, на думку заявника, існують підстави для видачі дублікатів виконавчих листів по справі №344/14235/17 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та судових витрат.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду з підстав її незаконності та необгрунтованості, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про видачу дублікатів виконавчих листів.

Вважає, що суд не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи, зокрема те, що виконавчі листи не надходили на адресу заявника, а отже були втрачені в процесі пересилання. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання виконавчих листів рекомендованим відправленням та отримання їх заявником. Проте, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 17 листопада 2021 року у справі №419/310/12.

Крім того, заявник посилається на те, що відповідно до практики ЄСПЛ у контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовий розгляд та виконання судового рішення є складовими частинами одного провадження, завершальною стадією якого є виконавче провадження. Виконання судового рішення має надзвичайну вагу для заінтересованих осіб, оскільки без нього втрачає зміст сам факт прийняття судом рішення, а правосуддя в такому випадку не може вважатись ефективним. У розумінні статті 1 Конвенції сума, яка підлягає стягненню з боржника, вважається майном, право на яке гарантується.

За наведених обставин просив ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким заяву про видачу дублікатів виконавчих листів задовольнити.

Учасники справи правом на подання відзиву не скористались.

ОСОБА_3 , будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Враховуючи вищенаведене, а також скорочені строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку з його неявкою не вбачає.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав з викладених у ній мотивів.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника завяника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано належних, допустимих та достатніх доказів, які б об`єктивно підтверджували факт втрати оригіналу виконавчого листа, а постанов про повернення виконавчого документа недостатньо, щоб дійти до протилежного висновку.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, згідно з якими судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2018 року по справі № 344/14235/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 473 165,45 грн, витрати по оплаті судового збору в сумі 4 732,00 грн та витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн.

На виконання судового рішення 15 травня 2018 року було видано виконавчі листи 344/14235/2017, які пред`явлені до примусового виконання.

Обгрунтовуючи заяву про видачу дублікатів виконавчих листів, заявник покликався на те, що з Автоматизованої системи виконавчих проваджень йому стало відомо про наявність постанов про повернення виконавчих документів стягувачу.

На підтвердження цих обставин додав отримані з АСВП копії постанов від 25 червня 2021 року державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керніцького А.В. у виконавчих провадженнях №56599177 та 56599193 з виконання виконавчого листа 344/14235/2017, відповідно до яких виконавчі листи повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення виконавчих дій майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, за боржником не виявлено (а.с. 31-32, 36-37).

При цьому, у постанові про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні №56599177 зазначено, що згідно матеріалів виконавчого провадження борг стягнуто в сумі 93 035,00 грн, відповідно залишок боргу становить 378 129,45 грн.

Відмовляючи у видачі дублікатів виконавчих листів, суд вважав, що доводи, викладені у заяві представника ОСОБА_1 щодо втрати виконавчих листів, не знайшли свого підтвердження, відтак правових та достатніх підстав для її задоволення немає.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи із наступного.

Згідно з частиною 5 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред`явлення.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18), у справі № 2-461/09 (провадження № 61-2812св19) міститься висновок, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 12, 13, 76-84 ЦПК України саме заявник мав довести ті обставини, на які посилався в обґрунтування своїх вимог.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 13 ЦПК).

Доводи представника ОСОБА_1 зводяться виключно до того, що виконавчий лист відсутній у стягувача, а тому є втраченим. Проте, на підтвердження цих обставин останній не надав доказів того, що виконавчий лист втрачено, чи не отримано ним після його повернення державним виконавцем. Стягувач у межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не вжив будь-яких дій щодо встановлення обставин втрати чи розшуку оригіналу виконавчих листів, що згідно з положенням статей 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком сторони. Посилання на те, що державний виконавець повинен був повернути виконавчі листи стягувачу після винесення постанов про повернення виконавчого документа, не може свідчити про факт втрати виконавчих листів.

Оскільки представником ОСОБА_1 на підтвердження обставин втрати оригіналів виконавчих листів не представлено жодних доказів, то суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів.

Будь-яких доводів на спростування законності і обґрунтованості ухвали суду апеляційна скарга не містить, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

А отже колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2024 року