справа № 619/867/24
провадження № 2-о/619/50/24
Ухвала

08 лютого 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області,

суддя Нечипоренко І.М.,

справа № 619/867/24,

ім`я (найменування) сторін:

заявник: ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Дергачівська міська рада, ОСОБА_3 ,

представник заявника: ОСОБА_4 .

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановити над нею опіку.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України).

Відповідно до підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як установлено ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (ч.1 ст. 298 ЦПК України).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Лише за наявністю таких доказів та достатніх даних про розлад психічного здоров`я фізичної особи (ст. 298 ЦПК України) суд призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Так, ОСОБА_1 не зазначено докази, які підтверджують обставини, що свідчать саме про хронічний, стійкий психічний розлад, вніслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (наприклад виписки із історії хвороби (амбулаторної картки хворого), довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах, тощо), що є необхідним для вирішення питання про призначення для встановлення її психічного стану судово-психіатричною експертизою.

Крім того, як роз`яснено в п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, передбачені ст.143 ЦПК, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦПК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Оскільки призначення опікуна або піклувальника входить до предмета судового розгляду у справі, то відповідно до загальних правил цивільного судочинства члени сім`ї як заінтересовані особи можуть давати пояснення щодо обґрунтованості подання органу опіки та піклування. Крім того, як заінтересовані особи вони можуть робити свої пропозиції щодо призначення опікунів або піклувальників, у тому числі пропонувати призначити їх.

ОСОБА_1 у заяві зазначено, що батьками ОСОБА_2 , яку необхідно визнати недієздатною, є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , яка зазначена заінтересованою особою. При цьому, батько ОСОБА_2 заінтересованою особою не визначений, хоча він перебуває із ОСОБА_6 в родинних відносинах та може давати свої пояснення щодо визнання особи недієздатною та призначення опікуна.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись ст. 177, 185, 318, 300, 353 ЦПК України, суддя,

постановила:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви та надати строк десять днів з дня отримання ухвали для їх усунення.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначеністаттями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню окремо відрішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко