Дата документу 08.02.2024
Провадження № 2/334/557/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» та приватного виконавця Котули Артема Михайловича про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом,

установив:

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідачів грошових коштів, які були стягнуті з нього в межах виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса. В подальшому виконавчий напис нотаріуса рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому стягнуті з позивача кошти підлягають поверненню йому як безпідставно набуті відповідачами.

Відповідач АТ «Сенс Банк» позов не визнав, вказавши на те, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він, як відповідач взагалі отримував якісь кошти позивача. Крім того, вказує на те, що підставою для набуття грошових коштів став договір, а не виконавчий напис нотаріуса, а договір діє і не визнавався у встановленому законодавством порядку недійсним чи неукладеним.

Дослідивши надані сторонами докази та пояснення, суд дійшов до таких висновків.

Частиною першою статті 1212 ЦК України унормовано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Дослідивши матеріали цієї справи, суд вважає доведеними наступні обставини:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа¬Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»), третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №36717 від 10.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. Рішення суду набрало законної сили 23.12.2022 року.

Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А. М. від 28.06.2023 № 0129/989 під час примусового виконання виконавчого провадження ВП 63763613 на користь стягувача АТ «Альфа-Банк» перераховано суму заборгованості в розмірі 1021,96 грн, також 300,00 грн. як повернення стягувачу суми використаного авансового внеску; за ВП 63763629 на користь стягувача АТ «Альфа-Банк» перераховано суму заборгованості в розмірі 3700,89 грн., також 300 грн. як повернення стягувачу суми використаного авансового внеску. Тобто, загальна сума перерахована стягувачу складає 5322,85 грн. Крім того на депозитному рахунку приватного виконавця обліковується сума в розмірі 1 170,27 грн, яка не була розподілена в зв`язку із технічною помилкою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Водночас, виходячи з принципу розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, суд критично оцінює твердження представника відповідача АТ «Сенс Банк» про те, що відповідач взагалі ніколи не отримував грошових коштів.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис на підставі якого здійснювалось примусове стягнення з позивача грошових коштів, відтак вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» та приватного виконавця Котули Артема Михайловича про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 5322 (п`ять тисяч триста двадцять дві) гривні 85 копійок.

Стягнути з приватного виконавця Котули Артема Михайловича (адреса провадження діяльності: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 1170 (одна тисяча сто сімдесят) гривень 27 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін