Номер провадження: 22-ц/813/7516/24
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2024 року про залишення заяви без розгляду, постановленої під головуванням судді Кремер І.О., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення фізичної особи померлою,

встановив:

29.07.2024 року ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с.37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 року скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.42-46).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.90-91).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступні обставини.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заявив таке клопотання у судовому засіданні, а також із того, що із матеріалів справи вбачається втрата інтересу заявника в підтриманні заявлених вимог (а.с.37-38).

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.1-2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 року у справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду на 18.09.2024 року (а.с.16).

Згідно протоколу судового засідання від 18.09.2024 року, ОСОБА_1 та її представник адвокат Биков Д.Ю. були присутні у судовому засіданні та представник заявника заявив клопотання про залишення заяви без розгляду.

Однак, судом першої інстанції не було запитано ОСОБА_1 , чи підтримує вона клопотання свого представника про залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду (а.с.34-35).

Крім того, як вже зазначалось вище, залишаючи заяву без розгляду, суд зазначив, що заявник ОСОБА_1 втратила інтерес в підтриманні заявлених вимог.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до суду першої інстанції із клопотанням про долучення доказів та допит свідків (а.с.27), її представник знайомився зі справою (а.с.22), а також, як вже зазначалось вище, була присутня у судовому засіданні.

Зазначені обставини свідчать про те, що заявник була зацікавлена у розгляді даної справи, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 втратила інтерес в підтриманні своїх вимог, є помилковим.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 у судовому засіданні не підтримувала клопотання свого представника про залишення заяви без розгляду, а також те, що твердження суду першої інстанції про втрату інтересу заявника до своїх вимог є передчасним, у своїй сукупності не можуть бути підставами для недопущення заявника до суду і залишення її заяви без розгляду.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що за змістом ст.ст. 2, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або порушених, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спосіб захисту має бути ефективним.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 року скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Що стосується вимог заявника апеляційної скарги про зобов`язання суд першої інстанції витребувати необхідні докази, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції самостійно вирішує питання про витребування певних доказів для ухвалення законного і справедливого судового рішення, а тому таке клопотання може бути заявлено до суду першої інстанції при розгляді даної справи, як то передбачено ст. 84 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2024 року про залишення заяви без розгляду скасувати, справити направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.12.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

Є.С.Сєвєрова