09.07.2024 Справа № 696/799/24
Провадження № 2/696/242/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 липня 2024 року суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Білопольська Н.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, -

встановила :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до вимог якого просить: визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірним будівлями жилою площею 48 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Катеринівка; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,71 га, що знаходиться на території Катеринівської сільської ради; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,20 га, яка розташована в Черкаській області, Черкаському (Кам`янському) районі, с. Катеринівка, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позовна заява та додані документи не містять доказів неможливості реалізації позивачем своїх спадкових прав на майно в позасудовому порядку безпосередньо через органи нотаріату.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно з п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження; про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, що також узгоджується з положенням п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року.

Позивач, ставлячи питання про визнання за ним у судовому порядку права власності в порядку спадкування, має вказати на правові підстави його звернення саме до суду з подібною вимогою, - має надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння та вказані земельні ділянки та надати письмову відмову нотаріуса у видачі такого свідоцтва із вказівкою на підстави такої відмови.

Тобто, передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

Про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 702/61/20 (провадження № 61-16777св20) зазначено, що зверненню до суду з указаним позовом (про визнання права власності на майно в порядку спадкування) має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, такої передбаченої законом відмови у вчиненні нотаріальної дії матеріали позовної заяви не містять, тобто відсутні посилання на обставини, що до подання позову позивач звертався до нотаріуса взагалі, як і не надано доказів, які б вказували на те, що права, свободи та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, кимось порушені, не визнаються або оспорюються.

В частині 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, коли для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусу подається документ, що підтверджує факт набуття (виникнення) права власності у спадкодавця на таке майно, з відповідними відомостями про державну реєстрацію прав на таке майно відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент їх набуття (виникнення), то нотаріусом приймаються ці документи для вчинення відповідної нотаріальної дії.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно з п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок № 1127), звернутись до суб`єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заявником в процедурі державної реєстрації прав серед інших є спадкоємець у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно з цим Законом.

В пункті 66 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються:

- документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 1127, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно;

- витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи;

- документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Чинними нормативно-правовими актами не встановлено вимог до форми і змісту документа, що містить відомості про склад спадкоємців. Такий документ може бути виданий у довільній формі (лист, довідка) на підставі матеріалів спадкової справи. Враховуючи вимоги п. 66 Порядку № 1127, достатньо, щоб цей документ містив відомості про кількісний склад спадкоємців, а також про особу спадкоємця-заявника.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Враховуючи вимоги п. 53 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, реєстрацію яких проведено до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У зв`язку із створенням Державного земельного кадастру, запровадженням нових правил реєстрації земельних ділянок та прав на них дублікати державних актів на право власності на земельну ділянку у зв`язку з їх втратою, пошкодженням чи зіпсуванням не видаються.

Якщо Державний акт на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, реєстрація яких була проведена до 01 січня 2013 року, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, було втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, позивачеві необхідно отримати у відповідному відділі Держгеокадастру, за місцем знаходження земельної ділянки, копію примірника втраченого пошкодженого чи зіпсованого державного акта. Далі подати оголошення про втрату документа у друкованих засобах масової інформації місцевої чи регіональної сфери розповсюдження за місцем знаходження нерухомого майна. В оголошенні обов`язково мають бути зазначені відомості щодо назви втраченого документа, його номер і дата видачі, на чиє ім`я виданий, яким органом (не застосовується у випадках пошкодження чи зіпсування Державного акта).

Щоб зареєструвати земельну ділянку, як об`єкт, потрібно перш за все сформувати її та отримати витяг із Державного земельного кадастру. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку. Складовою частиною витягу є кадастровий номер земельної ділянки. Кадастровий номер означає, що інформацію про конкретну земельну ділянку і про право на неї конкретної людини внесено до системи кадастру. Тобто держава визнала конкретну особу власником і зобов`язана захищати її право власності.

Кадастровий номер означає, що межі певної ділянки вже ніхто не змінить і що її власник не втратить її через підробку документів шахраями.

Якщо Державний акт про право власності наявний, але в ньому відсутній кадастровий номер земельної ділянки, в таких випадках власникам земельних ділянок необхідно вчинити дії щодо присвоєння кадастрового номера та реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Для присвоєння кадастрового номера необхідно звернутись до управління Держгеокадастру із заявою щодо присвоєння кадастрового номера.

Отримавши всі вище перераховані документи, слід звертатись до будь-якого державного реєстратора в межах області, де знаходиться земельна ділянка, для проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.

За результатами розгляду поданих документів державний реєстратор проводить державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Підтвердженням факту реєстрації прав власності на земельну ділянку у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно є витяг, який може бути видано в паперовій формі за бажанням заявника, який засвідчується підписом та печаткою державного реєстратора. Документи сформовані за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в електронній чи паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Для проведення усіх визначених дій позивач у відповідні органи не звертався, тому його звернення до суду є передчасним.

У разі наявності у позивача копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія.

Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.

Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця.

Таким чином, позивач передчасно звернувся до суду з вказаним позовом, адже доказів, які б свідчили про неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, суду не надано.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, позивачу необхідно привести заявлений позов у відповідність до вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За викладених обставин є необхідним залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків та оформлення її у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кам`янської міської територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, - залишити без руху.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Білопольська