Справа №443/1958/23
Провадження №2/443/69/24
РІШЕННЯ

іменем України

09 лютого 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села Пчани в особі Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт належності ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №8536 від 29.05.1997 року, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією 28.05.1997 року на ім`я « ОСОБА_4 » та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №328; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, площею 1,79 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №8536 від 29.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №325 від 28.05.1997 року та зареєстрованого в КНИЗІ РЕЄСТРАЦІЇ Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Вільховецькій сільській раді за №328.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь по батьківській лінії ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, загальною площею 1,79 га, що належало померлому, згідно сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року. Згідно довідки Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області №761 від 11.08.2023року, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувався. На день смерті і до дня смерті ОСОБА_3 по даній адресі разом із ним були зареєстровані і проживали: дружина ОСОБА_6 , невістка ОСОБА_5 , онука ОСОБА_7 та онук ОСОБА_2 . Зазначає, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_6 , оскільки син покійного та відповідно її батько ОСОБА_8 , помер швидше. ОСОБА_6 прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак юридично не оформили своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся по батьковій лінії ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входила частина житлового будинку у АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №454390 від 10.09.2004 року. Також у склад спадщини входило право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, загальною площею 1,79 га., що належало померлому її чоловікові ОСОБА_3 , згідно сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року, що вона фактично успадкувала, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області №712 від 28.07.2023року, ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувався. На день смерті і до дня смерті ОСОБА_6 по даній адресі разом із нею були зареєстровані і проживали: невістка ОСОБА_5 , онука ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 . ОСОБА_5 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №137/2004 року, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її матір ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого, входила: частина житлового будинку у АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №454390 від 10.09.2004 року, а також право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, загальною площею 1,79 га, згідно сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року, що вона фактично успадкувала після смерті ОСОБА_6 , але не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області №1326 від 28.06.2021року, ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувався. На день смерті і до дня смерті ОСОБА_5 по даній адресі разом із нею були зареєстровані і проживали: дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , онук ОСОБА_9 , онук ОСОБА_10 та зять ОСОБА_11 . Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 є вона та її брат ОСОБА_2 , однак він спадщину не прийняв у жоден із способів передбаченим законом і на неї не претендує. Оскільки вона, проживала із матір`ю на час відкриття спадщини та не відмовляючись від неї, прийняла спадкове майно, але юридично не оформила своїх спадкових прав. В подальшому вона зверталася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_5 . Рішенням суду Жидачівського районного суду Львівської області від 28.01.2011 року за позивачкою визнано право власності на житловий будинку в АДРЕСА_1 , а також право на земельну частку(пай) площею 2,34 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №454390 від 10.09.2004 року.

11.10.2023 року вона звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , однак нотаріус відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, що є спадковим майном. Також, нею самостійно виявлено, що із наявної довідки відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 29.09.2023 року, вбачаються розбіжності у написанні імені власника земельної ділянки " ОСОБА_4 - " ОСОБА_3 ".

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.11.2023 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору Львівської області в особі завідувача в строк до 29.12.2023 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії спадкової справи №137/2004, яка заводилася після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.12.2023 року завідувачем Жидачівської ДНК Матусеком В.В. надіслано копію спадкової справи №137/2004, яка заводилася після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 10.01.2024 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в особі керівника в строк до 01 лютого 2024 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірену копію актового запису про шлюб ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Пчани. Вищевказаний шлюб укладено у 1946 році.

26.01.2024 року завідувачем Жидачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Луценко Г. надіслано копію актового запису про шлюб №81 від 13.08.1946 року.

Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача - адвоката Яременка І.О. надійшла заява, згідно якого просить у зв`язку із визнанням позову відповідачем розглянути справу без їх участі у підготовчому судовому засіданні. Крім того, долучив копію рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28.01.2011 року по справі №2-77/11р, та довідку Жидачівської міської ради №34 від 04.01.2024 року.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просить розглянути справу без його участі. Не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України йому зрозумілі.

Представник третьої особи - Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якого повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даної заяви. Крім того просить суд розглянути дану справу без участі їхнього представника.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно актового запису про шлюб №81, 13.08.1946 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 (а.с.61).

Як видно із витягу з Державного реєстру атків цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №4 від 28.07.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , 07.07.1998 року в с.Вільхівці, Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивачки по батьковій лінії ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 04.11.1997 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, загальною площею 1,79 га, що належало померлому, згідно сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року (а.с.27).

Згідно довідки Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області №761 від 11.08.2023року, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувався. На день смерті і до дня смерті ОСОБА_3 по даній адресі разом із ним були зареєстровані і проживали: дружина ОСОБА_6 , невістка ОСОБА_5 , онука ОСОБА_7 та онук ОСОБА_2 (а.с.14).

Оскільки ОСОБА_3 на випадок смерті заповіту не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 була тільки його дружина - ОСОБА_6 , оскільки син померлого - ОСОБА_8 помер швидше за свого батька, а саме ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.12).

ОСОБА_6 , спадщину за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняла, оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично спадкових прав не оформила, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №73352567 від 26.07.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки по батьковій лінії ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 , виданим Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 06.01.2004 року (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входила частина житлового будинку у АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №454390 від 10.09.2004 року.

Також у склад спадщини входило право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, загальною площею 1,79 га., що належало померлому її чоловікові ОСОБА_3 , згідно сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року, що вона фактично успадкувала, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно довідки Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області №712 від 28.07.2023року, ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувався. На день смерті і до дня смерті ОСОБА_6 по даній адресі разом із нею були зареєстровані і проживали: невістка ОСОБА_5 , онука ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 (а.с.17).

Оскільки заповіту ОСОБА_6 не залишала то спадкування відбулося за законом.

Судом встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 була ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №137/2004 року (а.с.50-53).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №137/2004 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 зверталася тільки ОСОБА_5 (а.с.51).

При цьому, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , виданим Вільховецькою сільською радою від 10.07.2010 року (а.с.19).

Після смерті матері відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входила: частина житлового будинку у АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №454390 від 10.09.2004 року, а також право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, загальною площею 1,79 га, згідно сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року, що вона фактично успадкувала після смерті ОСОБА_6 , але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно довідки Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області №1326 від 28.06.2021року, ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувався. На день смерті і до дня смерті ОСОБА_5 по даній адресі разом із нею були зареєстровані і проживали: дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , онук ОСОБА_9 , онук ОСОБА_10 та зять ОСОБА_11 (а.с.20).

Оскільки ОСОБА_5 на випадок смерті заповіту не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Судом встановлено, що крім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 був також син покійної ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 спадщину після смерті своєї матері не прийняв у жоден із передбачених законом способів, що підтверджується поданою ним письмовою заявою (а.с.38) та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74021309 від 20.09.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.21-22).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Натомість, позивачка спадщину за законом після смерті своєї матері прийняла, оскільки постійно проживала із ним на час відкриття спадщини та не відмовлялася від неї, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

З метою оформлення спадкових прав після смерті матері на будинок в АДРЕСА_1 та земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №454390 від 10.09.2004 року, позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 28.01.2011 року по справі №2-77/11 р. позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності права власності на: будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССП "Світанок", розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах, яка належила ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі сертифіката на середню земельну частку(пай) серія РН №454390, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією 10.09.2004 року (а.с.23-25, 65-66).

З метою оформлення права на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, загальною площею 1,79 га, згідно сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №124/02-31 від 11.10.2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.29).

Крім того, позивачкою самостійно виявлено, що із наявної довідки відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 29.09.2023 року, вбачаються розбіжності у написанні імені власника земельної ділянки " ОСОБА_4 - " ОСОБА_3 ".

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Як вбачається із довідки Жидачівської міської ради №34 від 04.01.2024 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пчани Жидачівського району Львівської області та ОСОБА_4 на якого зареєстрованого Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №8536 від 29.05.1997 року, одна і та ж особа (а.с.67).

Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами, достатньо стверджується факт належності ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією 28.05.1997 року на ім`я « ОСОБА_4 » та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №328, а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_3 отримав право на середню земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №8536, зареєстрованого 29.05.1997 року, реєстраційний номер 328, площа земельної ділянки - 1,79 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 р. №325, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 29.09.2023 року (а.с.27).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування вищезазначеною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_17 та ОСОБА_4 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Вільховецької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 8536 від 29.05.1997 року, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією 28.05.1997 року на ім`я « ОСОБА_4 » та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №328.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право на земельну частку (пай) на території Вільховецької сільської ради, площею 1,79 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №8536 від 29.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №325 від 28.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Вільховецькій сільській раді за №328.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка