Провадження № 4-с/537/1/2024
Справа № 2-2117/2010
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 Крюківський районий суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Маханькова О.В., за участю секретаря судового засідання Поколоти О.В. у відкритому судовому засіданні розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

на дії/бездіяльність державного виконавця,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, відповідно до вимог якої просить суд зобов`язати старшого Державного виконавця Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник Оксану Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.12.2023 9 Володимирівну зробити перерахунок заборгованості з урахуванням поданого ОСОБА_3 письмового пояснення від 25.11.2023 року, щодо заборгованості з 01.11.2020 року по 17.11.2023 року, зобов`язати старшого Державного виконавця Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник Оксану Володимирівну винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №57359028. розпочате 26 вересня 2018 року з примусового виконання виконавчого листа №2-2117/2010 Крюківського районного суду м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 29 вересня 2010 року щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , до досягнення дитиною повноліття.

Скарга обґрунтована тим, що Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2010 року по справі №2-2117/2010 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 29 вересня 2010 року щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , до досягнення дитиною повноліття. 05 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Хорольського районного ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Сальнік О. В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2117 від 26 вересня 2018 року ВП №57359028. Держаний виконавець приймаючи рішення у виконавчому провадженні вказує, що: станом на 13.12.2022 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 13.12.2022 за період з 01.11.2020 по 31.10.2022 становить 30 467.5 гривня (UAH), що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Проте жодних заборгованостей зі сплати аліментів з 13.12.2022 по 17.11.2023 року (досягнення донькою повноліття ) не існує, оскільки ОСОБА_1 виконував судове рішення щодо щомісячної сплати аліментів та надавав кошти безпосередньо дитині - ОСОБА_3 , яка проживала окремо від матері, та досягла обмеженої дієздатності, відповідно до ст. 47 ЦК України (Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена). Водночас в провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука з 16.11.2022 року перебуває цивільна справ за №537/3174/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів. У зв`язку з тим що ОСОБА_3 25 листопада 2023 року звернувся до державного виконавця з письмовою заявою закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з досягненням повноліття та відсутністю заборгованостей зі сплати аліментів. Однак державний виконавець своїм листом за вих. №17.28/28735 від 04.12.2023 року (копія якого боржником отримана 15.12.2023 року) фактично відмовив у закінченні виконавчого провадження по аліментам, пославшись на приписи Закону України "Про виконавче провадження", що є протиправним.

Представником Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції було до суду надіслано відзив на скаргу, в якому зазначено, що 05.10.2018 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57359028 щодо виконання виконавчого листа № 2-2117 виданий 26.09.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 29.09.2010. 27.11.2023 до відділу ДВС від ОСОБА_3 надійшли пояснення та заява про закінчення виконавчого провадження ВП № 57359028. 04.12.2023 ОСОБА_3 направлено листа з відмовою у закінченні виконавчого провадження у зв`язку з тим, що вона не є стороною виконавчого провадження. Зазначає, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість по аліментах й підстави для закінчення виконавчого провадження в даний час відсутні. Загальна сума аліментів не перерахованих на користь ОСОБА_2 становить 60258 грн. 74 коп.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, в скарзі просить судове засідання провести без його участі.

Представник Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, а в задоволенні скарги скаржнику просить відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 477 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із наведеного слідує, що у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, може бути розглянута скарга на дії державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17.

Судом встановлено, що 05.10.2018 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57359028 щодо виконання виконавчого листа № 2-2117 виданий 26.09.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 29.09.2010.

Відповідно наданому розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 2-2117 виданому 26.09.2018 Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку починаючи з 29.09.2010, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття, станом на 17.11.2023 існує заборгованість у розмірі 21336,74 грн.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина 3 статті 195 СК України).

Також, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; звертає стягнення на майно боржника; надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми права та матеріали справи, суд вважає, що розрахунок по аліментах визначено державним виконавцем відповідно до вимог статті 195 Сімейного кодексу України та норм ЗУ «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд також не приймає доводи боржника щодо відсутності за ним заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 , адже ним було сплачено щомісячно аліменти шляхом передачі грошей безпосередньо дитині ОСОБА_3 .

Посилання боржника на те, що заява про закінчення виконавчого провадження та пояснення дитини ОСОБА_3 неправомірно також не були враховані та проігноровані державним виконавцем судом не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Як вбачається зі змісту виконавчого провадження №57359028, стягувачем за виконавчим листом №2-2117, виданим Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2018 року є ОСОБА_2 . Отже, саме ОСОБА_2 є одержувачем аліментів у зазначеному виконавчому провадженні, а не дитина ОСОБА_3 .

Матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких відомостей щодо домовленостей між сторонами виконавчого провадження з приводу перерахунку аліментів на утримання дитини на рахунок інших осіб, жодних доказів на підтвердження таких обставин боржником не надано.

Проаналізувавши матеріали справи та норми діючого законодавства суд дійшов висновку, що під час проведення виконавчих дій належним чином дотримано приписи чинного законодавства щодо проведення примусового виконання рішення, доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим, скарга задоволенню не підлягає.

На підстав викладеного, керуючись статтями 13, 81, 82, 260, 447, 450,451,452 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на дії/бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маханьков О.В.