Справа № 135/1766/23
Провадження № 22-ц/801/440/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 рокуСправа № 135/1766/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

Ухвалу постановив суддя Корнієнко О. М.

Ухвалу постановлено в м. Ладижин Вінницької області

Повний текст ухвали складено 29 грудня 2023 року,

встановив:

28 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь 10 000,00 грн. компенсації моральної шкоди, 27 280,00 грн. компенсації матеріальної шкоди та 8000,00 грн. компенсації витрат на правову допомогу.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, передано на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а матеріали справи направити до Ладижинського міського суду Вінницької області, як суду першої інстанції, для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки суд неправомірно застосував вимоги частини 2 статті 27 ЦПК України. Позивач вважає, що при зверненні до суду з позовом він використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувшись до Ладижинського міського суду Вінницької області, що відповідає приписам ч. 4 та ч. 7 ст. 28 ЦПК України, а тому, висновок суду першої інстанції щодо підсудності справи за місцезнаходженням відповідача є хибним. При цьому суд не має права обмежувати позивача для розгляду справи у конкретному суді.

У встановлений судом строк відповідач Головне управління Національної поліції у Вінницькій області надав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення у повному обсязі.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9 (щодо передачі справи на розгляд іншого суду), 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає за таких підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку при вирішенні питання щодо підсудності спору положення ч. 4 ст. 28 ЦПК України та положення ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» застосуванню не підлягають, а тому дана справа підлягає розгляду за загальними правилами підсудності, визначеними ч. 2 ст. 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок правильним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вказаною статтею встановлено правила альтернативної підсудності, тобто підсудності, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу, а позивач має можливість обрати один із двох чи більше судів.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (п.1 ч. 1 та ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди (а. с. 1 - 42).

З позовної заяви вбачається, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; місцезнаходженням відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області є вул. Театральна, 10 м. Вінниця.

Підставою для звернення до суду стала незаконність складених стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 136234 від 05 квітня 2023 року та постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6783511 від 05 квітня 2023 року.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано передано справу за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області за місцезнаходженням зазначеного у позовній заяві відповідача у відповідності до ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що при зверненні до суду з позовом використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області, що відповідає приписам ч. 4 та ч. 7 ст. 28 ЦПК України, то колегія суддів зауважує таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами:

Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції;

Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки;

Служби безпеки України - контррозвідкою, військовою контррозвідкою, захисту національної державності, спеціальними підрозділами по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, оперативно-технічними, внутрішньої безпеки, оперативного документування, боротьби з тероризмом і захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів;

Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки;

Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними;

управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона;

органів доходів і зборів - оперативними підрозділами податкової міліції та підрозділами, які ведуть боротьбу з контрабандою;

органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України;

розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки;

Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю (ст. 5 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність»).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (ч. 1 ст. 38 КПК України).

Рішення інспектора Управління патрульної поліції, якими позивач вважає йому завдано моральну та матеріальну шкоду, не визначений законом, як орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою або судом, тому до спірних правовідносин підлягає застосовуванню загальна підсудність передбачена ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин