Справа № 219/5348/21
Провадження № 2/229/805/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Худіної О.О.

за участю секретаря Ситника С.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Дружківка Донецької області у загальному позовному провадженні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради Донецької області, третя особа Перша Бахмутська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яку в подальшому було уточнено до Бахмутської міської ради Донецької області, третя особа Перша Бахмутська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 , якій, на підставі свідоцтва про право на житло, виданого розрахунковим бюро по приватизації житла при Артемівському виконкомі 28.10.1993 року під №3138 та зареєстрованого у Артемівському БТІ 01 листопада 1993 року під № 19-3481, належала одна кімната, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею - 28,3 м2. Кому, на період отримання матір?ю позивача, зазначеного свідоцтва про право на житло, належала інша кімната, загальною площею - 27,61 м2, у тому числі жилою площею - 18,90 м2 у зазначеній комунальній квартирі, позивачу не відомо.

Згідно Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом № 56 Державного комітету України по житлово - комунальному господарству від 15.09.1992 року, яке діяло в період отримання матір?ю позивача - ОСОБА_3 , свідоцтва про право на житло, комунальні квартири не вирізнялися серед інших, а отже, застосовувалося загальне правило: передача займаних квартир здійснювалося у приватну (для одиноких наймачів) або у спільну (сумісну або часткову) власність декількох наймачів. Тобто комунальна квартира мала бути приватизованою у цілому у спільну власність усіх наймачів, але жодним чином не розділена на окремі «недоквартири» з незрозумілим статусом і режимом власності допоміжних приміщень. Чому, в період отримання матір?ю позивача - ОСОБА_3 , свідоцтва про право на житло, не була приватизована інша кімната, загальною площею - 27,61 м2, у тому числі жилою площею - 18,90 м2 у вищезгаданій комунальній квартирі, позивачу теж не відомо.

Також, у ОСОБА_3 , є ще одна рідна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є рідною сестрою ОСОБА_1 .

У її сестри - ОСОБА_4 була донька - ОСОБА_5 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_3 і після цього, у відповідності до рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради «Про зміну договорів найму на житлову площу» № 789 від 18.10.2000 року, ОСОБА_5 , було дозволено зміну договору найма на житлову площу на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в зв?язку із смертю основного квартиронаймача.

Ще під час свого життя мати позивача - ОСОБА_3 залишила заповіт у якому зазначила, що 2/3 її квартири, вона заповідає своїй доньці - ОСОБА_4 . По факту це означало, що ОСОБА_4 , за заповітом, після смерті ОСОБА_3 повинно бути належати 2/3 однієї кімнати, загальною площею - 15,14 м2 , у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею - 28,3 м2.

Свідоцтво про право на спадщину за зазначеним заповітом, було видано ОСОБА_4 першою Артемівською нотаріальною конторою, 05.12.2000 року, № реєстру 2-4806 і яке було зареєстроване у Артемівському БТІ 08 грудня 2000 року за № 19-3481. У цьому свідоцтві також зазначено, що на 1/3 частини квартири, а по факту на 1/3 однієї кімнати, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею - 28,3 м2, свідоцтво на спадщину ще не видано.

1/3 квартири, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва на спадщину за законом виданого державним нотаріусом першою Артемівської державної нотаріальної контори Бовою Т.В. від 10 січня 2001 року, № 2-142, перейшла в власність позивача, тобто, їй перейшло право власності 1/3 кімнати, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею - 28,3 м2.

Свою частину спадщини (1/3 квартири, а по факту 1/3 однієї кімнати, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2 в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею - 28,3 м2) після смерті ОСОБА_3 оформляла у нотаріуса позивач одноособово.

Після отримання свідоцтва на спадщину за законом виданого державним нотаріусом першою Артемівської державної нотаріальної контори Бовою Т.В. від 10 січня: 2001 року, № 2-142, позивач вважала, що успадкувала, свою частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала матері позивача - ОСОБА_3 та повністю оформила на себе усі необхідні, для прийняття спадщини, документи і належним чином володіє усім спадковим майном. Про необхідність державній реєстрації свого права власності на належну частину квартири, позивач не знала і про це її ніхто не попереджав.

05 квітня 2001 року, сестра позивача - ОСОБА_4 , згідно договору дарування подарувала ОСОБА_6 , належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим першою Артемівською нотаріальною конторою, 05.12.2000 року, № реєстру 2-4806 і яке було зареєстроване у Артемівському БТІ 08 грудня 2000 року за № 19-3481, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , а по факту ОСОБА_4 , подарувала ОСОБА_6 2/3 однієї кімнати, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2 , в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею 28,3 м2.

В належній позивачу 1/3 частині, квартири АДРЕСА_1 , а по факту в 1/3 однієї кімнати, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею - 28,3 м2, позивач ніколи не проживала і не реєструвала там місця свого проживання. Весь цей час там проживала (до своєї смерті) донька сестри позивача - її племінниця, ОСОБА_5 разом із своїм сином - ОСОБА_2 , опікуном якого, після смерті ОСОБА_5 стала сестра позивача - ОСОБА_4 .

11 липня 2014 року, на другу кімнату загальною площею: - 27,61 м2, у тому числі жилою площею - 18,90 м2 у зазначеній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що «кімната в комунальній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та члену її родини - ОСОБА_2 , розмір долі кожного 1/2. Загальна площа кімнати в комунальній квартирі становить 27,61 м2, доля в загальній площі квартири становить 64,60%.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла і її син - ОСОБА_2 , звернувся до Першої Бахмутської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і нотаріусу усі необхідні, для вчинення нотаріальної дії (видача свідоцтва про право на спадщину за законом, документи.

Для того, щоб у власності племінника позивача була вся квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , позивач вирішила подарувати йому належну їй 1/3 частину, квартири АДРЕСА_1 , а по факту 1/3 однієї кімнати, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі за цією адресою. З цією метою позивач звернулася до нотаріуса Першої Бахмутської Державної нотаріальної контори, який відмовився посвідчувати договір дарування, з підстав того, що належна мені 1/3 частина, квартири АДРЕСА_1 , а по факту 1/3 однієї кімнати, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі не зареєстрована у визначеному законом порядку.

З метою державної реєстрації свого права власності на житло 19 квітня 2021 року, позивач звернулася до державного реєстратора із заявою на проведення реєстрації зазначеної вище житла.

Однак, 23 квітня 2021 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно, ОСОБА_8 , була винесена постанова про відмову в реєстрації прав та їх обтяжень. В постанові зазначено: що «розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 19.04.2021 14:32:57 за реєстраційним номером 45179465, яку подала ОСОБА_1 , податковий номер/серія, номер паспорта/ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/3 на квартиру, що розташована АДРЕСА_3 , та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, встановив подані суперечності документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження та наявні нерухоме майно та їх обтяженнями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Також, державним реєстратором прав на нерухоме майно, ОСОБА_8 , позивачу було роз?яснено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженім об?єктів нерухомого майна, визначена доля другої кімнати, загальною площею - 27,61 м2 у тому числі жилою площею - 18,90 м2 в загальній площі зазначеної комунальної квартирі АДРЕСА_1 , яка належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та члену її родини - ОСОБА_2 і становить 64,60%, тому, для належної реєстрації права на нерухоме майно, обов?язково має бути визначена його доля в загальній площі квартири, а тому, якщо доля ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в загальній площі квартири, становить 64,60%, то спільна доля позивача та доля ОСОБА_7 , права на яку перейшли до останньої 05 квітня 2001 року, згідно договору дарування, становить 35,40%, тобто доля позивача становить відповідно - 11,80%, а доля, яка перейшла до ОСОБА_7 , згідно договору дарування від 05 квітня 2001 року, становить відповідно - 23,60%.

У зв`язку з цим, просить суд визнати за - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на одну третю частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2 та яка складається з однієї жилої кімнати, в двокімнатній комунальній квартирі, яка належала ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на житло, виданого розрахунковим бюро по приватизації житла при ОСОБА_9 виконкомі 28.10.1993 року під № 3138 та зареєстрованого у ОСОБА_9 01 листопада 1993 року під № 19-3481 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначити долю в однієї третині частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, та яка складається з однієї жилої кімнати, в загальній площі двокімнатної комунальної квартири, в розмірі 11,80%.

14.03.2024 року дана справа після перерозподілу автоматизованою системою документообігу була розподілена в провадження судді Дружківського міського суду Донецької області Худіної О.О.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 18 березня 2024 року цивільну справу прийнято у провадження судді Худіної О.О., призначено судове засідання.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 квітня 2024 року судове засідання було відкладено.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, заяв та клопотань не надходило.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 мати позивача ( ОСОБА_1 ). Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №628.(а.с.12)

Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про права власності на житло № НОМЕР_4 від 28.10.1993.(а.с.5)

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 грудня 2000 року державним нотаріусом першої Артемівської нотаріальної контори Бова Т.В. № реєстру 2-4806 посвідчено, що на підставі заповіту спадкоємцями майна гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочка ОСОБА_4 2/3 частини квартири, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 42,75 м2, у тому числі жилою площею - 28,3 м2.(а.с.6)

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 січня 2001 року державним нотаріусом першої Артемівської нотаріальної контори Бова Т.В. посвідчено, що на підставі ст.535 ЦК України, спадкоємцями майна гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочка ОСОБА_1 1/3 частини квартири, загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 .(а.с.7)

Відповідно до договору дарування 2/3 частини квартири від 25 квітня 2001 року , зареєстрованого в реєстрі за № 2-2017 ОСОБА_4 подарувала гр. ОСОБА_6 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 .(а.с.8)

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 липня 2014 р. №26354 видана Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради засвідчено, що кімната у комунальній квартирі, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та члену її сім`ї ОСОБА_2 загальною площею 27,61 м2, доля 64,60 %

Згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №364, батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .(а.с.19)

16 серпня 2008 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 жовтня 2009 року, актовий запис №350.(а.с.17)

Як вбачається з Свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бахмут, серія НОМЕР_6 , актовий запис №326.(а.с.20)

23 квітня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_12 відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації прав та їх обтяжень 1/3 частки на квартиру, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.22)

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1297ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на це майно.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради Донецької області, третя особа Перша Бахмутська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на одну третю частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2 та яка складається з однієї жилої кімнати, в двокімнатній комунальній квартирі, яка належала ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на житло, виданого розрахунковим бюро по приватизації житла при Артемівському виконкомі 28.10.1993 року під № 3138 та зареєстрованого у ОСОБА_9 01 листопада 1993 року під № 19-3481 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити долю в однієї третині частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 15,14 м2, у тому числі жилою площею - 9,4 м2, та яка складається з однієї жилої кімнати, в загальній площі двокімнатної комунальної квартири, в розмірі 11,80%.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Худіна О.О.