ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м.Суми

Справа №583/1082/23

Номер провадження 22-ц/816/196/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Лисенком Андрієм Олександровичем,

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року у складі судді Щербаченко М.В., ухваленого в м. Тростянець Сумської області, повний текст рішення складено 18 вересня 2023 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТСЕРВІС» (далі - ТОВ «Кредитсервіс») звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувало тим, що 04 червня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 210604-006, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором В36443 (04.06.2021). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 35 000 грн строком до 04 червня 2022 року. Крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5 % (сума одноразової комісії складає 2625,00 грн). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник має зробити 12 щомісячних платежів, які повинен вносити щомісячно до 4 числа відповідного місяця включно. Кредитні кошти відповідачу були перераховані платіжним дорученням від 04.06.2021 № 1146.

Станом на 13 грудня 2022 року заборгованість відповідача за кредитним договором за розрахунком позивача становить 78 333 грн, у тому числі: 32 083 грн - прострочена заборгованість по кредиту; 43 562 грн - прострочена заборгованість за процентами; 2625 грн - строкова заборгованість за процентами.

Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу Вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань протягом 30 днів, але указана вимога не була виконана.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути із ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 210604-006 від 04 червня 2021 року за період із 04 червня 2021 року по 13 грудня 2022 року у розмірі 78 333,00 грн та стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року позов ТОВ «Кредитсервіс» задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором № 210604-006 від 04 червня 2021 року на загальну суму 78 333 грн 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 32 083,00 грн, заборгованості за процентами 43 625 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс» 2684 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Лисенка А.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову; стягнути з позивача судові витрати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що неприйняття судом відзиву на позовну заяву є надмірним формалізмом. Обставини непереборної сили наявні по всій території України діють до завершення воєнного стану та вплинули на можливість вчасної підготовки та направлення відзиву на позовну заяву. Строк подачі відзиву було пропущено на один день. Харків є прифронтовим містом та часто зазнає артилерійських обстрілів, тому з метою збереження життя та здоров`я вживаються заходи, зокрема спуск в укриття. На думку скаржника, вказані обставини є поважними для поновлення процесуального строку для подання відзиву, а суд першої інстанції безпідставно не врахував зазначене.

Наголошує на тому, що у разі, якщо кредитний договір укладений у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», то позивачу слід було надати суду електронні докази, які підтверджують факт підписання кредитного договору та дотримання послідовності при укладенні договору, що передбачено Законом України «Про електронну комерцію».

Судом першої інстанції не було проаналізовано кредитний договір на предмет його відповідності чинному законодавству, переконатися в дійсності підписання кредитного договору.

Наголошує на тому, що позивач не надав суду першої інстанції жодного доказу щодо дійсності укладення кредитного договору саме на цих умовах та що саме ці умови були повідомлені клієнту у відповідності до чинного на той час законодавства відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Зазначає, що строк дії договору до 04 червня 2022 року, а позивачем здійснено нарахування процентів поза межами строку кредитування до 04 січня 2023 року, що не відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Вважає, що не підлягають стягненню проценти в сумі 18 375 грн, оскільки вони нараховані поза строком правомірного користування коштами.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2021 року ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №210604-006 (а.с.7-9), за умовами якого позивач надає відповідачу кредит в розмірі 35 000,00 грн строком на дванадцять місяців до 04 червня 2022 року, зі сплатою процентів 7,5 % в місяць від початкової суми кредиту та сплатою одноразової комісії 7,5% від початкової суми кредиту в розмірі 2625 грн (а.с.7).

Указаний договір відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» В36443 04.06.2021 о 14 год. 03 хв., який був відправлений ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.7, 17).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі вказаному у Договорі, на умовах строковості, зворотності, платності (надалі -кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені чим договором.

Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника (пункт 1.2 Договору).

Сторони погодили графік платежів: 12 платежів, щомісячно до 04 числа позичальник повинен сплачувати щомісячний платіж 5541,67 грн, у тому числі у рахунок погашення тіла кредиту 2916,67 грн., у рахунок погашення відсотків 2625 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення дії договору згідно графіку, передбаченого цим договором, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Пунктом 3.8 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо протягом 7 календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається, виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашеним, щомісячна плата за користування кредитом нараховується кожен повний та не повний місяць до моменту повного остаточного погашення Позичальником кредиту на умовах Договору.

На підставі платіжного доручення №1146 від 04 червня 2021 року ТОВ «Кредитсервіс» перерахував ОСОБА_1 32 375 грн. При цьому була стягнута сума одноразової комісії 2625 грн відповідно до умов договору (а.с.24).

З виписки з особового рахунку вбачається, що ОСОБА_1 здійснив перший платіж 04 липня 2021 року своєчасно на суму 5542 грн, наступний платіж оплатив частково - на суму 1000 грн з порушенням графіку 18 серпня 2021 року (а.с.16).

Позивач на адресу відповідача у грудні 2022 року надсилав досудову вимогу про стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 13 грудня 2022 року на загальну суму 78 333 грн у 30-денний строк з дня отримання вимоги (а.с.20-22), проте відповідач заборгованість не погасив.

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 13 грудня 2022 року становить 78 333 грн, з яких: сума заборгованості по тілу кредиту становить 32 083 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами - 46 250 грн (а.с. 25).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс», суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та умовах, що визначені кредитним договором № 210604-006 від 04 червня 2021 року. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 32 083 грн та, з врахуванням п. 3.8 кредитного договору, підлягають стягненню на користь позивача проценти в сумі 46 250 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Підставами позовних вимог ТОВ «Кредитсервіс» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що неприйняття судом першої інстанції відзиву на позовну заяву є надмірним формалізмом.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Отже чинним процесуальним законодавством розмежовуються підстави та порядок поновлення і продовження процесуальних строків.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

В даній справі відзив на позовну заяву представник відповідача подав з пропуском встановленого судом строку для подачі відзиву, клопотання про продовження встановленого судом строку для подання відзиву до закінчення встановленого судом строку, як то передбачено ч. 2 ст. 127 ЦПК України, не подав. Суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення клопотання сторони відповідача про поновлення строку для подання відзиву, оскільки строк подання відзиву належить до строків, які встановлюються судом, а не встановлюються законом. Отже місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що відзив на позовну заяву на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України підлягає поверненню без розгляду.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що суду не було надано належного оригіналу кредитного договору для можливості перевірити факт укладення та підписання кредитного договору відповідачем та, що позивач не надав суду першої інстанції жодного доказу щодо дійсності укладення кредитного договору саме на цих умовах та що саме ці умови були повідомлені клієнту у відповідності до чинного на той час законодавства відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», слід зазначити наступне.

В даній справі встановлено, що кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано суду паперову копію електронного договору, що відповідає приписам ч. 3 ст. 100 ЦПК України. Відповідач до суду із клопотанням про витребування оригіналу електронного договору не звертався.

Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з приписами ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано та не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 1146 від 04 червня 2021 року.

Отже, підписанням кредитного договору відповідач підтвердив укладення кредитного договору на визначених у ньому умовах.

Крім того слід зазначити, що відповідач 04 липня 2021 року вніс платіж в сумі 5542 грн, тобто у розмірі та у строк, передбачений умовами кредитного договору, що також свідчить про його обізнаність з умовами договору.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що не підлягають стягненню проценти нараховані після закінчення строку кредитування, тобто після 05 червня 2022 року. Право нараховувати проценти після закінчення строку кредитування до повного погашення позичальником кредиту передбачено п. 3.8 кредитного договору від 04 червня 2021 року. Відповідач з позовом про оспорювання умов кредитного договору не звертався, а тому в силу презумпції правомірності правочину п. 3.8 договору є дійсним. Оскільки договір та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Посилання скаржника на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 не можуть бути застосовані як нерелевантні спірним правовідносинам у справі, рішення в якій переглядається.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Лисенком Андрієм Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова