ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1584/24
"30" грудня 2024 р. селище Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
05.08.2019 права вимоги за зазначеним кредитним договором були відступлені Акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК», на підставі Договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016
Ухвалою судді від 23.09.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2024 підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, через підсистему «Електронний суд» надійшла заява розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з`явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом неправлення за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача ухвали про відкриття провадження і судових повісток . Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано.
У відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи.
З урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
У Паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4069690, який підписаний ОСОБА_1 , вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: сума/ліміт кредиту 103 500,00 грн., строк 24 місяців. Вказана інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, а саме: річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,00 % від суми кредиту; мета отримання кредиту будь-які законні цілі. Також узгоджено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення (графік платежів). ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування (а.с. 4-6).
Факт перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» грошових коштів, обумовлених договором, на користь ОСОБА_1 підтверджується бухгалтерською довідкою, платіжною інструкцією та витягом з реєстру оплачених страховок, копії яких наявні у матеріалах справи (а.с. 36-38).
На підтвердження факту користування грошовими коштами ОСОБА_1 надано виписки по особовому рахунку за період з 02.08.2019 по 09.08.2024. (а.с. 16-35).
Виписки по рахунку, бухгалтерські довідки та платіжні доручення (платіжні інструкції) відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5,мають статус первинного документу, а отже є належними та допустимими доказами щодо передачі відповідачеві грошових коштів та користування ними.
07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 7-10).
Зі змісту вказаного договору факторингу вбачається, що ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк», а новий кредитор набуває за плату належні йому права вимоги до позичальників, вказаними у реєстрі прав вимоги до договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 05.08.2019, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 .
При цьому датою закінчення дії кредитного договору визначено 02.08.2021 (а.с. 7-11).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами 1, 3 статті 512ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Як зазначалось вище строк дії договору визначено 24 місяців, тобто до 02.08.2021.
Позивач згідно з наданим розрахунком просив стягнути, зокрема, заборгованість по річним процентам та щомісячним процентам за користування кредитом.
Між тим, нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування. Тобто нарахування позивачем боргу з процентів поза межами строку кредитування є безпідставним.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що в рахунок річних процентів відповідачем всього сплачено 14,96 грн., а отже заборгованість за даним критерієм відсутня взагалі і, фактично, наявна переплата в розмірі 4,03 грн. (14,96-10,93= 4,03).
Нарахування заборгованості по річних процентів поза межами строку дії кредитного договору, суперечить умовам такого договору
При цьому, згідно вказаного розрахунку, в рахунок погашення заборгованості по щомісячним відсоткам, як в межах строку дії договору, так і після його закінчення, відповідачем всього сплачено 99 360 грн. в той час як загальний розмір плати по щомісячним відсоткам за ввесь період дії кредитного договору мала б складати 74 520 грн.
Суд зауважує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості містить дані про нарахування банком заборгованості по щомісячним відсоткам поза межами строку дії кредитного договору, тобто після 02.08.2021.
Отже, судом встановлено, що банком безпідставно нараховані відповідачу щомісячні відсотки в розмірі 108 675,00 грн. за період з 01.09.2021 по 09.08.2024.
За умови існування заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26 484,13 грн., суму коштів сплачених відповідачем, що перевищує необхідних розмір погашення заборгованості по щомісячним відсоткам і складає 24 840 грн., а також суму коштів сплачених відповідачем, що перевищує необхідних розмір погашення заборгованості по річних процентах і складає 4,03 грн. слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту.
В решті позовних вимог слід відмовити.
Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості нарахованої відповідно до умов ст. 625 ЦК України, позивачем не заявлено, даних про зміну терміну (строку) дії кредитного договору, не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, судовий збір по даній справі сплачено позивачем в розмірі 3028,00 грн., то з відповідача слід стягнути на користь позивача пропорційний розмір судового збору в сумі 45,12 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 43, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха