КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року місто Київ

Справа № 753/13595/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1974/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-головуючий), Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року (ухвалене у складі судді Заставенко М. О., повне судове рішення складено 19 жовтня 2023 року)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

У серпні 2023 року ТОВ «Євро-реконструкція» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 01.07.2023 у розмірі 82 661,74 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 14 239,55 грн, 3% річних у розмірі 3 854,73 грн, а також витрати по сплаті судового збору - 2 684 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» надає послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачі є споживачами вказаних послуг, однак з жовтня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з червня 2017 року - плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.07.2023 у розмірі 82 661,74 грн, з яких: за послугу з централізованого опалення - 30 135,04 грн, за послугу з постачання гарячої води - 52 526,70 грн. Таким чином позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість у судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва 19 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 01.07.2023 в розмірі 46 914,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 11 613,33 грн, 3% річних у розмірі 2 203,01 грн, а всього 60 731,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» сплачений судовий збір у розмірі 539,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» сплачений судовий збір у розмірі 539,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» сплачений судовий збір у розмірі 539,31 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «Євро-реконструкція» 22 листопада 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва 19 жовтня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити поданий позов у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що позивачу не було відомо про надходження заяви про застосування строків позовної давності, а тому останній був позбавлений можливості висловити свої заперечення.

Вказує, що висновки суду про застосування строків позовної давності є хибними, оскільки судом не враховано Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, відповідно до яких строки позовної давності були продовжені на строк дії карантину, а тому пропущена може бути лише позовна давність за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Зазначає, що заборгованість за постачання теплової енергії нараховується з жовтня 2017 року, а за постачання гарячої води з червня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Звертає увагу, що заборона на нарахування неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги не може бути застосована, оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних в порядку, визначеному ч. 2 ст. 625 ЦК України, що не є неустойкою (штрафом, пенею). Тому у вказаній частині позовні вимоги також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі за апеляційною скаргою ТОВ «Євро-реконструкція» та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивачем фактично оскаржується рішення в частині незадоволених позовних вимог, а саме в частині відмови у стягненні заборгованості за період з 2017 по 2020 рік.

Відповідачами також були подані апеляційні скарги, однак ухвалами Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційних скарг, ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 відмовлено.

Таким чином рішення Дарницького районного суду міста Києва 19 жовтня 2023 року переглядається лише в частині незадоволених позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам, рішення районного суду в частині незадоволених вимог не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про теплопостачання» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За приписами ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по будинку за адресою АДРЕСА_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (а.с.16-18,19-23,24-27).

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 04.09.1987 маю зареєстроване місце проживання у вказаному житловому приміщенні (а.с.15).

Частиною третьою ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено солідарний обов`язок проживаючих в помешканні осіб по витратам за житлово-комунальні послуги.

Відповідачі з жовтня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з червня 2017 року - плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.07.2023 у розмірі 82 661,74 грн, з яких: за послугу з централізованого опалення - 30 135,04 грн, за послугу з постачання гарячої води - 52 526,70 грн, що підтверджується розрахунками сум боргу (а.с.11-12,13-14).

Апеляційний суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що вищенаведені обставини які суд вважав встановленими є доведеними та належним чином підтвердженими.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виснував, що розмір заборгованості є доведеним, та таким, що підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Проте суд вважав, що оскільки позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті послуги з постачання централізованого опалення з жовтня 2017 року та за постачання гарячої води з червня 2017 року, у розмірі 82 661,74 грн, з яких: за послугу з централізованого опалення - 30 135,04 грн, за послугу з постачання гарячої води - 52 526,70 грн, а також інфляційну складову боргу у розмірі 14 239,55 грн, 3% річних у розмірі 3 854,73 грн, однак з позовною заявою звернувся лише у серпні 2023 року, то враховуючи, що загальний строк позовної давності складає три роки, до задоволення підлягають лише позовні вимоги за період з серпня 2020 року по серпень 2023 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі, оскільки висновки суду про застосування наслідків спливу строків позовної давності є помилковими та безпідставними.

Апеляційний суд переглядаючи справу на предмет пропуску строку позовної давності та застосування наслідків її спливу враховує наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальними послугами і відсотків) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався до 30 червня 2023 року.

З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти УкраїниУказом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом.

Апеляційний суд враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України) вважає, що загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено,так як позивачем заявлено позовні вимоги 04 серпня 2023 року про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води з червня 2017 року та за послуги за постачання централізованого опалення з жовтня 2017 року.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції не було підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки позивачем заявлено період, що підпадає під дію п.12, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Як визначено ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачами не надано власного розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

Також відповідачами не надано доказів того, що ТОВ «Євро-Реконструкція» послуги надавались з перервою, не надавались або надавались неякісно, що могло б бути підставою для здійснення перерахунку розміру плати за надані послуги.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання гарячої води за весь період з червня 2017 року по серпень 2023 року у розмірі 52 526,70 грн, заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення за період з жовтня 2017 року по серпень 2023 року у розмірі 30 135,04 грн, а всього 82 661,74 грн, а також інфляційна складова боргу у розмірі 14 239,55 грн та 3% річних у розмірі 3 854,73 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, задовольнивши позов в повному обсязі та стягнувши заборгованість за увесь заявлений позивачем період в обрахованому позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 4 283,12 грн (2 684 + 1 599,12).

Керуючись ст. ст. 141, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року - змінити, викласти резолютивну частину рішення наступним чином:

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 01.07.2023 в розмірі 82 661,74 грн, інфляційні втрати в розмірі 14 239,55 грн, 3% річних у розмірі 3 854,73 грн, а всього 100756,02 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати у розмірі 4 283 грн 12 к. по 1 427 грн 71 к. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідачО.В. Желепа
Судді:О. Ф. Мазурик
О. В. Немировська