РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Савченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача виключити по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , борг за надані послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , що виник за попередньої власниці цієї квартири до 09.05.2023.

Обґрунтовучи позовні вимоги вказала, що 30.06.2023 згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №831 на підставі рішень Богунського районного суду м. Житомира від 20.08.2019 про визнання незаконним та скасування розпорядження про приватизацію та від 29.09.2020 про визнання недійсним договору-купівлі продажу квартири, скасування реєстрації права власності, вирішено відкрити на її ім`я особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 , а особовий рахунок, відкритий на попереднього власника квартири ОСОБА_2 , закрити.

01.07.2023 КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради за заявою позивача від 27.07.2023 переоформив особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , проте листом від 25.01.2024 відповідач повідомив ОСОБА_1 про наявність заборгованості по особовому рахунку в розмірі 18876,46, яка утворилась з 2019 року.

Позивач посилається на те, що відповідач неправомірно по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який вікритий на її ім`я з 01.07.2023, обраховує заборгованість, яка утворилась за попереднього власника квартири ОСОБА_2 станом на 09.05.2023, її неодноразові звернення до відповідача з приводу виключення суми боргу, який утворився за попереднього власника, квартири були проігноровані.

Вважає, що такі дії відповідача порушують її права, як споживача послуг, вважає, що в неї відсутній обов`язок зі сплати заборгованості, яка виникла за попередньої власниці квартири ОСОБА_2 .

ІІ. Процедура та позиції сторін

Згідно з ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

24.09.2024 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Ковальчук М. заперечує проти позовних вимог (а.с. 20-24). Обґрунтовуючи заперечення вказує, що за адресою АДРЕСА_1 , відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 . Особовий рахунок в квартирі відкривається за адресою, а не за особою, і є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства, він є активним з моменту відкриття і не може бути деактивованим. Відкриття особового рахунку відбувається на новозбудоване житлове приміщення, в усіх інших випадках відбувається його переоформлення. Представник відповідача зауважує, що незважаючи на переоформлення особового рахунку, облік споживання послуги з водопостачання та водовідведення по квартирі здійснюється з наростаючим підсумком, незалежно від зміни власника. В період з 01.03.2019 по 01.02.2022 попереднім споживачем послуг не здійснювалась оплата за надані відповідачем послуги, а відтак на підставі поданої заяви був виданий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 , заборгованості за вказаний період, який і по цей час зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

З моменту перереєстрації особового рахунку на ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.07.2023 по 31.08.2024 становить 2297,26, з урахуванням наростаючого підсумку заборгованість складає 20248,06 грн.

У відзиві на позовну заяву представник зазначає, що попередній споживач (власник) ОСОБА_3 є батьком позивача, проживає у житлі з позивачем, користується наданими послугами, на цей час в помешканні зареєстровані чотири особи - позивач, її малолітня донька, батько, брат, а відтак вони мають солідарний обов`язок з оплати за комунальні послуги, як їх споживачі.

Представник ОСОБА_4 вказує, що відповідач не заявляє вимог до позивача про сплату боргу, який виник за попереднього споживача (власника), однак виключення (скасування) з обліку за особовим рахунком заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством. У позові не наведено, які права та законні інтереси позивача, як споживача комунальної послуги, порушено, а також якими доказами таке порушення підтверджується, тому позовні вимоги є безпідставними.

04.10.2024 ОСОБА_1 направила відповідь на відзив (а.с. 33-34), в якій зазначила, що вона заборгованості перед відповідачем немає, в заборгованість включений борг попереднього власника, вона не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу, який виник за попередньої власниці квартири, чинним законодавство не передбачений обов`язок наймача квартири сплачувати заборгованість попереднього власника. Борг, який виник за попереднього власника квартири, підприємство може обліковувати за попереднім власником та може заявити вимоги про його погашення до нього, а не включати такий борг в особовий рахунок позивача. Заборгованість попереднього власника вже й так стягується за судовим наказом з її батька ОСОБА_3 . Крім того, зауважила, що КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради вимагає погашення заборгованості саме від неї шляхом направлення претензій на її ім`я та смс-повідомлень на її мобільний номер телефону.

18.10.2024 КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради направив заперечення на відповідь на відзив (а.с.42-44). Згідно заперечень вказано, що особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого порушеного права, який прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Однак, виключення (скасування) з обліку за особовим рахунком заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту прав. Відповідач погоджується з позивачем, що борг ОСОБА_1 перед відповідачем за період з 01.07.2023 по 30.09.2024 відсутній, проте заперечує, що відповідач вимагає у позивача сплатити заборгованість, яка виникла раніше. Щодо розсилання смс-повідомлень вказує, що вони розсилаються автоматично особі, на ім`я якої відкритий особовий рахунок, позивач не зверталась до відповідача з заявою про припинення надсилання таких повідомлень.

Представник відповідача зазначає, що списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено нормами чинного законодавства як спосіб захисту прав, звернення позивача до суду з позовною вимогою про виключення суми боргу з особового рахунку є неналежним способом захисту порушеного права, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

28.10.2024 позивач направила відповідь на заперечення на відповідь на відзив (а.с.50), зміст якої є аналогічним зі змістом відповіді на відзив.

В судові засідання 05.11.2024 та 18.12.2024 позивач не з`являлась, направила заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити (а.с. 55, 60, 62).

Представник відповідача Ковальчук М.Р. направив заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 63).

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 10 днів.

ІІІ. Фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №113897067 від 13.02.2018 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , було зареєстровано за ОСОБА_2 07.02.2018 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.02.2018 (а.с. 10).

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №331858655 від 10.05.2023 право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстроване (а.с.11).

Зі змісту Витягу з рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №831 від 30.06.2023 «Про зміни договорів найму жилих приміщень» вбачається, що внесені зміни в договори найму жилих примщення та відкрито особові рахунки: ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , що складається з чотирьох кімнат жилою площею 44,5 кв.м. і кухні, сім`я 4 чоловіки, за взаємною згодою. Особовий рахунок на ОСОБА_2 закрити відповідно до рішень Богунського районного суду м. Житомира від 20.08.2019, від 29.09.2020, постанов Житомирського апеляційного суду від 09.02.2021 та Верховного Суду від 23.09.2021, справа №295/4790/18 (а.с.12).

Відповідно до повідомлення Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-10/3460/2023 від 20.06.2023 ОСОБА_2 01.06.2023 було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

У відповіді КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради №57-К від 25.01.2024 на заяву ОСОБА_5 вказано, що з 01.07.2023 особовий рахунок № НОМЕР_1 переоформлений на ОСОБА_1 , заборгованість станом на 01.07.2023 складає 18876,46 грн. Нарахування з 01.07.2023 по 01.11.2023 (до моменту опломбування лічильника) в загальній сумі становить 3272,58 грн. Повідомлено, що згідно з наказом Богунського районного суду м. Житомира від 14.04.2022, справа № 295/2565/22, на користь КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради 30.11.2022 було стягнуто заборгованість в розмірі 3162,52 грн. До відповіді долучена довідка про стан розрахунків за період з 01.02.2022 по 31.12.2023, копія якої позивачем не надана (а.с.5).

Позивач долучила до позовної заяви судовий наказ, роздрукований з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа № 295/2565/22, виданого 14.04.2022 Богунським районним судом м. Житомира, згідно з яким з боржника стягнута заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2019 по 01.02.2022 в розмірі 17309,10 грн (а.с. 6).

З огляду на те, що судовий наказ роздруковий з Єдиного державного реєстру судових рішень відомості щодо боржника і адреси, за якою надаються послуги, є знеособленими.

Відповідно до відповіді КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради № 113 к від 27.02.2024 на заяву ОСОБА_5 додатково повідомлено, що в період з 01.05.2022 по 30.06.2023 нарахування по вказаному особовому рахунку не проводились, нараховувалась лише абонентська плата в розмірі 23,52 грн, згідно заяви споживача послуг від 24.07.2023 та наданих документів нарахування з 01.07.2023 проводяться на 4 особи, документи на підтвердження тимчасової відсутність особи за адресою реєстрації надані не були. Заборгованість станом на 01.07.2023 складає 18876,46 грн, яка утворилась внаслідок неоплати послуг з водопостачання та водовідведення з 2019 року (а.с.7).

Листом №416-К від 13.05.2024 КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на звернення ОСОБА_5 їй повідомлено, що у зв`язку з відсутністю ОСОБА_6 за адресою реєстрації проведений перерахунок заборгованості з 24.02.2022 по 30.04.2022 знято 925,66 грн, з 01.07.2023 по 02.08.2023 знято 255,50 грн, з 03.08.2023 по 02.11.2023 знято 405,58 грн, загальна сума перерахунку становить 1586,74 грн. За липень місяць 2023 року нарахування проведено в повному обсязі, до відповіді долучена довідка про стан розрахунків за період з січня 2018 по червень 2023, копія якої позивачем не надана (а.с.8).

Зі змісту листа КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради №590-К від 17.06.2024 вбачається, що на звернення ОСОБА_1 від 02.06.2024 її повідомлено, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , був складений акт 16.05.2023 про непроживання осіб в квартирі та проведений перерахунок, знято нарахування з 01.05.2022 по 31.10.2023 на суму 11339,08, який був відображений в платіжному повідомленні за червень 2023 (а.с.9).

ІV. Законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка і мотиви суду

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

На підставі матеріалів, наданих позивачем, судом встановлено, що станом на 10.05.2023 право власності на квартиру АДРЕСА_2 ні за ким не зареєстровано (а.с. 11). Зі змісту рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 30.06.2023 суд робить висновок, що позивач є уповноваженим квартиронаймачем цієї квартири, сім`я складається з чотирьох осіб (а.с. 12). При цьому, позивач не вказує, хто на час звернення з позовом проживає (зареєстрований) в квартирі і відповідно хто є споживачем послуг, які надає відповідач.

Зі змісту листування позивача з відповідачем вбачається, що заборгованість в сумі 18876,46 грн, яка утворилась станом на 01.07.2023, виникла з 2019.

Також судом встановлено, що станом на 13.02.2018 право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_2 07.02.2018 на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 10).

Водночас, матеріали справи не містять відомостей, коли були внесені зміни до Державного реєстру речових прав, на якій підставі, за чиїм зверненням і коли був скасований запис про реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_2 .

В позовній заяві позивач посилалась на судові рішення у справах № 295/4357/17 та №295/4790/18, на підставі яких було скасовано розпорядження про приватизацію квартири АДРЕСА_2 , скасовано свідоцтво про право власності на неї від 15.07.2016, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 07.02.2018, покупцем за яким була ОСОБА_2 , скасовано реєстрацію права власності на квартиру, проте їх копії до матеріалів справи не долучила.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, про що неодноразово звертав увагу Верховний Суд в своїх рішеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України; судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Беручи до уваги те, що позивач в судові засіданні не з`являлась, на кожне судове засідання направляла заяву про проведення судового розгляду без її участі, відповідно до положень п. 5 ч. 5 ст. 12, ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України, для забезпечення повного і об`єктивного судового розгляду справи, з метою запобігання зловживанню процесуальними правами учасниками судового провадження, для забезпечення дотримання принципів цивільного судочинства - законності, пропорційності, верховенства права, для встановлення фактичних обставин справи та забезпечення об`єктивності, суд самостійно ознайомився з текстом судових рішень і долучив їх копії до матеріалів справи.

Отже, судом встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа №295/4357/17 за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в інтересах ОСОБА_8 ) до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Управління житлового господарства Житомирської міської ради, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, про скасування пункту рішення, про скасування розпорядження і визнання недійсним свідоцтва та скасування реєстрації права на нерухомість,

а також цивільна справа №295/4790/18 за позовом ОСОБА_7 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи ОСОБА_6 , Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.08.2019 у справі №295/4357/17 визнано незаконним та скасовано розпорядження про приватизацію Управління житлового господарства Житомирської міської ради № 64319 від 15.07.2016; визнано незаконним та скасовано свідоцтво № 64319 від 15.07.2016 про право власності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 66-69), яке залишено без змін на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 15.04.2020, а відтак відповідно до ст. 384 ЦПК України набрало законної сили.

Зі змісту цього рішення вбачається, що суд дійшов висновку, що на момент прийняття рішення про приватизацію квартири, тобто станом на 15.07.2016, проживання в ній таких осіб, як ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 носило характер постійного, з періодичним полишенням такого місця проживання, що не може вказувати на припинення характеру постійності, а також на припинення права на користування жилим приміщенням у зв`язку з відсутністю понад встановлені строки. Між членами сім`ї виникає спір з приводу користування майном.

Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2020 у цивільній справі №295/4790/18 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 07.02.2018, який був укладений між ОСОБА_9 , який також діяв від імені ОСОБА_10 , та ОСОБА_2 , скасовано реєстрацію права власності на вказану квартиру, що посвідчено 07.02.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстровано в реєстрі №1304 (а.с. 70-74), яке було залишено без змін на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 09.02.2021 та постанови Верховного Суду від 23.09.2021.

Отже, з урахуванням норм ст. 384 ЦПК України рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2020 набрало законної сили 09.02.2021.

Зі змісту рішення суду від 29.09.2020 у справі №295/4790/18 вбачається, що ОСОБА_7 у позові зазначала, що спірна квартира від народження є її єдиним житлом, та єдиним житлом її малолітньої дочки ОСОБА_8 та третьої особи ОСОБА_6 . Іншого належного їм на законних підставах житла вони не мають. У спірній квартирі позивач та ОСОБА_6 проживали та зареєстровані, як діти своєї матері ОСОБА_12 , яка увійшла до ордеру від 10.10.1982 на отримання квартири, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є внуками ОСОБА_13 , який отримав ордер від 10.10.1982 на вказану квартиру та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 06.02.2018 року було поновлено реєстрацію місця проживання за спірною адресою осіб, які там фактично не проживали.

Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї і прописку) №1650 від травня 2015, яка була видана КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14» ОСОБА_9 в тому, що він дійсно проживає та постійно прописаний за адресою: АДРЕСА_1 . Лицьовий рахунок відкрито на його ім`я. За вказаною адресою проживають та прописані 6 чоловік: ОСОБА_9 , наймач, зареєстрований за вказаною адресою з 19.09.1992 року; ОСОБА_10 , зареєстрована з 22.07.1982 року; ОСОБА_3 , 1963 року народження, швабро, зареєстрований з 23.09.1988 року; ОСОБА_6 , 1987 року народження, племінник, зареєстрований з 29.10.2013 року; ОСОБА_1 , 1990 року народження, племінниця, зареєстрована з 30.05.2007; ОСОБА_8 , дочка племінниці, 2012 року народження.

В рішенні суду також зазначено, що згідно з копією довідки №369 від 10.02.2018, яка видана КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14» Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , 1990 року народження, вона дійсно зареєстрована у АДРЕСА_1 . Склад її сім`ї становить 3 особи. Чоловік ОСОБА_1 , 1988 року народження, за цією адресою не зареєстрований; дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за цією адресою разом з матір`ю.

В тексті цього рішення міститься також посилання на лист Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №01-08/16 від 21.02.2018, зі змісту якого вбачається, що на підставі ухвал Богунського районного суду від 07.09.2016 року про скасування заочного рішення від 03.03.2016 року, від 30.10.2017 року про залишення справи без розгляду та ухвали Богунського районного суду від 30.01.2018 року про визнання осіб такими, що мають право користування житловим приміщенням, було прийнято рішення про скасування зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та відновлено реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із збереженням дати початкової реєстрації. Дані про відновлення реєстрації були внесені 06.02.2018 року до картки реєстрації особи (форма А), що зберігається у КП «ВЖРЕП №14».

Крім того, згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2018 в порядку повороту виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.03.2016, справа № 295/8985/15, про визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , визнано ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 такими, що мають право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 75).

Отже, зі змісту наведених вище судових рішень судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом з членами своєї родини - батьком ОСОБА_3 , братом ОСОБА_6 , донькою ОСОБА_8 зареєстровані і постійно проживають за адресою АДРЕСА_1 , згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2018 визнано їх право на постійне користування житловим приміщенням за цією адресою.

Матеріали справи зворотнього не містять.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За правилами ч. 3 ст. 9 Закону України «»Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

В статті 541, частині 1 статті 543 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання; у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивачка разом з членами своєї родини фактично весь період часу, в тому числі, протягом якого виникла заборгованість з 2019 року, були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , захищали майнові права в судах, а відтак вони є споживачами послуг в розумінні норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і несуть солідарний обов`язок зі сплати за надані житлово-комунальні послуги.

Також, з повного тексту судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира 14.04.2022, справа № 295/2565/22, судом встановлено, що зі ОСОБА_3 , батька позивачки, за заявою КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради стягнуто заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2019 по 01.02.2022 в розмірі 17309,10 грн, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 , який набрав законної сили і не скасований (а.с. 65).

Наведене свідчить, що в зазначений період уповноваженим наймачем квартири за цією адресою був ОСОБА_3 , батько позивачки.

При цьому позивач жодним чином не обґрунтовує, у зв`язку з чим саме з її батька ОСОБА_3 була стягнута заборгованість за період з 01.03.2019 по 01.02.2022, а посилається на те, що заборгованість виникла за попередньої власниці ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що за заявою ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 02.11.2023 на період дії воєнного стану був проведений перерахунок боргу у зв`язку з тимчасовою відсутністю за місцем реєстрації її брата ОСОБА_6 , який проходить військову службу в Збройних Силах України (а.с. 8).

Отже, суд вважає, що на підставі наведеного позивачем не доведено на підставі належних, допустимих і достатніх доказів відсутність в неї зобов`язання зі сплати заборгованості за житловокомунальні послуги, які надає відповідач.

Судом встановлено, що з набранням 09.02.2021 законної сили судовим рішенням у справі №295/4790/18 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.02.2018 та скасування реєстрації права власності на квартиру ОСОБА_2 втратила статус власника квартири АДРЕСА_2 . При цьому позивач не надала докази, коли саме були внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме. Сам по собі витяг, який долучений позивачем до позовної заяви (а.с. 11), про те, що станом на 10.05.2023 право власності на квартиру не зареєстровано, не є доказом, що саме до цієї дати ОСОБА_2 була власником квартири.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, тобто договір купівлі-продажу квартири від 07.02.2018 при визнанні його недійсним на підставі судового рішення, є недійсним з моменту його укладення, тобто з 07.02.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, з огляду на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який був укладений між ОСОБА_9 , який також діяв від імені ОСОБА_10 , та ОСОБА_2 , був визнаний судом недійсним, а відтак на підставі ст.ст. 216, 236 ЦК України він не створює правових наслідків для ОСОБА_2 , як власника майна.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач в позовній заяві не вказувала, за який період підлягає виключенню з особового рахунку заборгованість і в якій сумі, що позбавляє суд можливості надати оцінку відповідним вимогам.

Отже, на підставі встановлених обставин і досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивач не довела правомірність заявлених вимог, судом не встановлено, що заборгованість, яка рахується за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 09.05.2023, яка виникла з 01.03.2019 і яка по 01.02.2022 стягнута зі ОСОБА_3 , батька позивачки, підлягає виключенню, як така, що виникла за попередньої власниці ОСОБА_2 .

Натомість на підставі встановлених обставин вбачається, що позивачка та члени її родини з 06.02.2018 фактично відновлені в правах на постійне користування зазначеною квартирою, по час звернення з цим позовом зареєстровані в ній, відомостей про зворотнє матеріали справи не містять, позаяк позивачка їх не надавала, тобто є її користувачами та споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, які мають солідарний обов`язок з їх оплати.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Беручи до уваги те, що судом не встановлено наявність підстав для виключення наявної заборгованості з особового рахунку № НОМЕР_1 , суд не надає оцінку доводам відповідача щодо відсутності можливості роз`єднувати борг, який виник за одним особовом рахунком, але за різних власників нерухомого майна, як і не надає оцінку доводам з приводу обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем будь-яких прав позивача, які б підлягали судовому захисту.

ІV. Розподіл судових витрат

Беручи до уваги те, що при зверненні до суду з позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі норм Закону України "Про захист прав споживачів", в задоволенні позову судом відмовлено, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись статтями 3, 10-13, 76-82, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Житомирводоканал» Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, вул. Чуднівська, 120,.

Повний текст рішення складений 27.12.2024

Суддя О.В. Стрілецька