Справа № 156/1189/24
Провадження № 2/156/356/24
Рядок статзвіту № 9
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2024 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Малюшевської І. Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/1189/24 за позовом

ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Білецька Інна Миколаївна,

до Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області,

про визнання права власності на нерухоме майно

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Білецька Інна Миколаївна,

представник відповідача - Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області Бадивський Р.А.,

в с т а н о в и в :

І. Зміст спору

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білецька Інна Миколаївна звернулася в суд з позовом до Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,4170 га (рілля), місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, кадастровий номер: :07:000:0356 та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,8634 га (сінокос), місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, кадастровий номер: :07:000:0354.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації від 27.03.2006 року №122 на ім`я позивача - ОСОБА_1 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №654485. Відповідно до вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 є власником в тому числі спірних земельних ділянок: земельної ділянки площею 2,41 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 0,87 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим, у вищевказаному Державному акті відсутній підпис начальника державного органу земельних ресурсів, відсутня печатка місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Крім цього відсутні відомості про реєстрацію вказаного державного акту в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі.

Позивач стверджує про те, що право на спірні земельні ділянки, а саме площею 0,8634 її та 2,4170 га попередньо (до видачі Державного акту) виникло у нього на підставі виданого на його ім`я Сертифіката про право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0219773, що виданий і підставі розпорядження Іваничівської РДА №286 від 01.09.2003 року. Позивач вказує, що оригінал вказаного Сертифіката він здав посадовим особам відділу земельних ресурсів в Іваничівському районі при видачі Державного акту на право власності і земельну ділянку серія ЯА №654485. Тобто, право позивача на спірні земельні ділянки первинно виникло на підставі сертифіката, а потім уже вторинно на підставі Державного акту. Станом на сьогодні Сертифікат про право на земельну частку пай у нього відсутній, натомість наявний Державний акт, який не відповідає формі.

Зареєстровані межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,4170 га (рілля) з місцерозташуванням: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, кадастровий номер: :07:000:0356 та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,8634 га (сінокос) з місцерозташуванням: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, кадастровий номер: :07:000:0354, які є спірними, відповідають Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах Павлівської сільської ради (колишнє КСП «Вільна Україна») розробленого ТОВ «ГЦНТП-ПЛЮС».

Позивач вважає, що видача йому органом державної влади Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №654485 створило для нього правомірне очікування від уповноважених органів щодо оформлення права власності на земельний пай у виді винесеної в натурі земельної ділянки відповідно до розробленої за замовлення позивача технічної документації на земельну ділянку.Тобто, ОСОБА_1 , отримавши відповідне рішення уповноваженого органу державної влади, мав усі підстави розраховувати на законний перебіг подій щодо оформлення відповідного земельного паю та відповідно одержання державного акту на право власності на землю, що є правомірним очікуванням позивача.

Однак, виданий позивачеві Державний акт не відповідає вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів тимчасового користування землею (в тому числі на праві оренди), оскільки в ньому відсутній підпис посадової особи, а також печатка вказаної станови, дата видачі та реєстраційний номер, що стало підставою для відмови позивачу у здійсненні реєстраційних дій державним реєстратором.

Також рішеннями Павлівської сільської ради від 30.04.2024 року №38/9 та від 30.04.2024 року №38/10 у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право на земельну частку пай позивачу було відмовлено у затвердженні технічної документації та у виділенні земельної ділянки площею 2,41 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :07:000:0356, та у затвердженні технічної документації та у виділенні земельної ділянки площею 0,8634 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :07:000:0354.

Таким чином, право власності позивача на спірні земельні ділянки, не визнається внаслідок суттєвих недоліків, які наявні у державному акті про право власності на спірні земельні ділянки. Однак, ці недоліки не можуть бути усунуті станом на час розгляду справи, а тому позивач вважає, що його право підлягає захисту в судовому порядку.

ІІ. Позиція учасників справи

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Білецька І.М. позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, а позов просила задовольнити повністю. Додатково пояснила, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно на два об`єкти: земельну ділянку для ведення особистих селянського господарства площею 2,4170 га - рілля 0,86 та земельну ділянку для ведення особистих селянського господарства площею 0,8634 га - сінокос. У певний період позивач працював у колгоспі і на його ім`я було видано Сертифікат на земельну частку (пай). Крім цього позивач успадкував земельну частку (пай) за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 у розмірі 1/2 частини. Свідоцтво про право на спадщину після смерті тітки ОСОБА_2 позивачу було видано не на конкретний об`єкт нерухомого майна, а лише на право на земельну частку (пай) без виділення в натурі в умовних кадастрових гектарах. Тобто за життя позивач претендував на два паї: один з яких він оформив по спадщині і таким чином належно реалізував своє право, а інший, який був виділений позивачу як члену колгоспу, позивач недооформив.

У певний період позивач отримав Сертифікат на земельну частку (пай), на яку мав право як член колгоспу. Позивач реалізовував своє право і взамін Сертифіката було видано Державний акт на право на земельну ділянку. Разом з тим, у вказаний державний акт було включено чотири земельні ділянки: пай, який належить ОСОБА_1 особисто, як члену колгоспу і пай, який позивач оформив по спадщині за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 . Таким чином в Державний акт було включено чотири земельні ділянки відповідно дві ріллі, і дві сіножаті.

Позивач у певний період мав правомірне очікування та сподівання, що органи державної влади в тому числі відділ земельних ресурсів та інші органи держгеокадастру належним чином оформлять Державний акт. З цією метою ОСОБА_1 звернувся у Павлівську сільську раду з метою дооформлення документів на належну йому земельну частку (пай). Позивачу було відмовлено у затвердженні попередньо виготовлених ним технічних документацій у зв`язку з тим що відсутні документи які підтверджують право власності. Крім того державним реєстратором позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на підставі Державного акту, оскільки виданий ОСОБА_1 . Державний акт не відповідає загальним вимогам закону та інструкції, яка чітко регламентує порядок заповнення бланків державного акту. У вказаному державному акті відсутні: підпис начальника державного органу земельних ресурсів, місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також відсутні відомості про реєстрацію вказаного державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі.

До сьогодні позивач не розуміє чому склалися такі обставини оскільки ОСОБА_1 був включений в список пайовиків, він значиться там під номером 433 і у певний період звертався до організацій, які займаються виготовленням технічних документацій і також має належно розроблені технічні документації. Тим більше, що земельна частка (пай), яка належить особисто позивачу до сих пір виділена в натурі; перебуває в оренді, тото є фермерське господарство, яке обробляє цю земельну ділянку і відповідно сплачує орендну плату за таку землю. Позивач ніколи не замислювався, що в нього є документи оформлені неналежним чином.

За весь період тяганини з оформленням документів позивачем було розроблено три технічні документації щодо спірних об`єктів. Попередньо позивач вже звертався до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом про визнання права власності на спірні земельні ділянки, але в ході судового засідання під час допиту спеціаліста-розробника, який розробляв попередню технічну документацію, сторона позивача виявила, що така технічна документація була розроблена не на підставі належного документу. Тобто технічна документація на спірні земельні ділянки була розроблена на підставі розпорядження від 27.03.2006 року № 122, яке стосується паю, оформленого позивачем по спадщині, тоді як документом про право позивача на пай, який належить йому особисто, як члену колгоспу, є розпорядження Іваничівської райдержадміністрації № 286 від 01.09.2003, де позивач значиться під № 423. У судовому засіданні розробники цю помилку визнали і сторона позивача була вимушена звернутися до суду на ті ж земельні ділянки, однак з іншим позовом, з інших підстав, на підставі іншої технічної документації та інших документів. Тобто мова йде про ті самі об`єкти, але підстава розробки технічних документацій та помилково зазначена інша, і у позивача виникло інше право та інші підстави для звернення до суду саме з цим позовом. Таким чином, що стосується спадкового майна позивач належним чином оформив право власності, однак позивачу залишилося дооформити пай, належний йому особисто як члену колгоспу.

Інші дві ділянки площею 1,16 га та 0,50 га не є об`єктами спірного майна, оскільки позивачем вже оформлено право власності належним чином по спадщині після смерті тітки шляхом отримання 28.07.2004 року свідоцтва про право на спадщину.

У зв`язку з такими обставинами, позивач був змушений у 2024 році розробляти нову технічну документацію на підставі інших документів - це розпорядження 2003 року № 286, де позивач значиться у списку під № 423. Підстави виникнення права позивача на два спірні паї є різними, однак чому одне розпорядження № 122 від 27.03.2006 року, як підстава виникнення у позивача права на всі чотири земельні ділянки, було вшито у всі чотири технічні документації позивачу не відомо. Разом з тим позивач мав правомірні очікування, що органи державної влади належним чином оформлять його документи.

Чому державний акт не відповідає всім вимогам позивачу не відомо, оскільки таке питання перед позивачем не поставало аж до теперішнього часу. Саме такі обставини стали поштовхом для ініціювання позивачем питання дооформлення документів.

Межі і конфігурації, які зазначені у державному акті та межі і конфігурація цих земельних ділянок, які були відображені у технічній документації абсолютно ідентичні. Накладок із сусідами немає, спірності щодо належності спірного майна немає, претендентів на спірні земельні ділянки немає.

Крім того, згідно з листом головного управління держгеокадастру відповідно до розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 як члену КСП Вільна Україна було видано Сертифікат. Як відомо на даний час відсутні бланки і повторно Сертифікати не видаються. Також у сторони позивача є інформація, що Сертифікат був у Павлівській сільській раді, але під час пожежі багато документів згоріло. Тобто, оригінала сертифіката у віданні позивича не існує. Якби був наявний оригінал сертифіката, то право позивача було б реалізоване через органи місцевого самоврядування та сільську раду. Оскільки на даний час оригінал сертифікату відсутній, сільська рада позивачу відмовила у затвердженні технічної документації та реєстрації права власності, державний реєстратор також відмовив з причин невідповідності державного акту встановленій формі бланку через неналежне оформлення, усі ці підстави стали поштовхом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Представник відповідача Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області Бадивський Р.А. у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки. Підтвердив, що спору щодо видачі позивачу Сертифіката на спірні земельні ділянки, виділення спірних земельних ділянок ОСОБА_1 , як члену кооперативу, та виділення спірних земельних ділянок ОСОБА_1 на підставі Сертифіката немає. Інших осіб, які б претендували на спірні земельні ділянки немає. Відмова сільської ради фактично стосувалася безпосередньо документації та безпосередньо звернення. Представник також підтвердив, що підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні згоди на розроблення технічної документації на спірні земельні ділянки в тому числі стало те, що у попередню технічну документацію був вкладений не той документ на підставі якого у ОСОБА_1 виникло право власності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 04.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 30.10.2024 року.

Ухвалою від 30.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 20.11.2024 року.

У судове засідання 20.11.2024 року всі учасники справи не з`явилися у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11.12.2024 року.

11.12.2024 року для участі в судовому засіданні прибули всі учасники справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Відповідно до розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області від 01.09.2003 року № 286 затверджено матеріали уточненої грошової оцінки сільськогосподарських угідь та визначено, що кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) 807 чоловік. Позивач ОСОБА_1 усписку значиться під № 423 (зворот а.с. 28-34).

Згідно з відповіддю ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 09.02.2023 року № 3-0.331-82/14-23 на підставі розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації від 29.03.2000 року № 105 ОСОБА_1 , як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Вільна Україна» видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0219773 у розмірі 3,86 умовних кадастрових гектари. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.08.2000 за № 12516 (а.с.78).

Взамін оригінала Сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0219773 посадовими особами відділу земельних ресурсів в Іваничівському районі ОСОБА_1 було видано Державний акт серії ЯА № 654485 (а.с.12).

У Державному акті вказано, що Державний акт видано ОСОБА_1 на підставі розпорядження Іваничівської РДА від 27.03.2006 року № 122 на право власності на земельну ділянку загальною площею 4,94 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Павліської сільської ради. Вказана земельна ділянка складається з чотирьох:

- земельної ділянки № р612 (рілля) :07:000:0049, площею 2,41 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада;

- земельної ділянки № р614а (рілля) :07:000:0051, площею 1,16 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада;

- земельної ділянки № с552 (сіножать) :08:000:0126, площею 0,87 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада;

- земельної ділянки № с550а (сіножать) :08:000:0123, площею 0,50 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада.

Під час дослідження судом встановлено, що у виданому позивачу Державному акті ЯА № 654485 відсутній підпис начальника державного органу земельних ресурсів, відсутня печатка місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також відсутні відомості про реєстрацію вказаного державного акту в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі (а.с.12). Також у Державному акті ЯА № 654485 вказано, що складено у двох примірниках: один з яких передано власнику земельної ділянки, а другий зберігається в Іваничівському районному відділі земельних ресурсів, однак обидва наявні у позивача.

Як встановлено в судовому засіданні право власності на земельні ділянки площею 1,16 га :07:000:0051 та площею 0,50 га :08:000:0123 оформлене позивачем ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 та тітки ОСОБА_2 .

Із розроблених у 2024 року технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 2,4170 га та меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 1,16 га слідує, що ОСОБА_1 такі земельні ділянки надано у власність на підставі розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області від 01.09.2003 року № 286 (а.с.25-67).

Внаслідок виготовлення нових технічних документацій кадастрові номери земельних ділянок були змінені.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру №НВ-024 від 15.03.2024 (а.с.13-18) у реєстрі значиться земельна ділянка площею 2,4170 га, кадастровий номер :07:000:0356, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, категорія земель - для ведення особистого селянського господарства. Вказана ділянка згідно даних витягу має наступний опис меж:

Від Адо Б загального користування

Від Б до В гр. ОСОБА_4 .

Від В до Г гр. ОСОБА_5

Від Г до А гр. ОСОБА_6 .

Вказаний опис меж земельної ділянки та конфігурація співпадає з описом меж, що зафіксовані у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯА №654485 р№612 (рілля).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру №НВ-024 від 15.03.2024 (а.с.19-24) у реєстрі значиться земельна ділянка площею 0,8634 га, кадастровий номер :07:000:0354, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, категорія земель - для ведення особистого селянського господарства. Вказана ділянка згідно даних витягу має наступний опис меж:

Від Адо Б сільської ради

Від Б до В гр. загального користування

Від В до Г гр. ОСОБА_6 .

Від Г до А гр. загального користування

Вказаний опис меж земельної ділянки та конфігурація співпадає з описом меж, що зафіксовані у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯА №654485- р№552 (сінокос).

Долучені стороною позивача до матеріалів справи протокол № 1 зборів власників (уповноважених) земельних часток (паїв), колишніх членів КСП «Вільна Україна» Іваничівського району та витяг зі списку до нього суд до уваги не бере, оскільки такі не стосуються предмету доказування (зворот а.с.69-70).

Долучену стороною позивача до матеріалів справи відповідь ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 08.02.2024 року № 9-3-0.32-616/2-24 (а.с.79) відповідь суд до уваги не приймає, оскільки така надана на запит Іваничівського районного суду Волинської області під час розгляду іншої цивільної справи та є неналежним доказом у цій справі, оскільки належним підтвердженням здійснення у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Вільна Україна» запису № 12516 від 19.08.2000 року про видачу сертифіката ВЛ № 0219773 на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 є належним чином завірена копія відповідного аркуша Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) із записом № 12516 від 19.08.2000 року.

Відсутність у Державному акті підпису начальника державного органу земельних ресурсів, відсутність печатки місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, відсутність дати видачі та реєстраційного номеру стало підставою для відмови позивачу у проведенні реєстраційних дій державним реєстратором (а.с.73) та підставою для винесення Павлівською сільською радою рішень від 30.04.2024 року №38/9 та від 30.04.2024 року №38/10 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації та у виділенні земельної ділянки площею 2,41 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :07:000:0356 (а.с.71), та у затвердженні технічної документації та у виділенні земельної ділянки площею 0,8634 га, місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :07:000:0354 (а.с.72) у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право на земельну частку.

Як встановлено в судовому засіданні право власності позивача на спірні земельні ділянки, не визнається внаслідок суттєвих недоліків, які наявні у державному акті про право власності на спірні земельні ділянки. Таким чином право власності ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки залишається недооформленим.

Разом з тим, наявні у Державному акті серії ЯА №654485 недоліки не можуть бути усунуті станом на час розгляду справи, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

Відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки. Підтверджує, що Сертифікат на ім`я ОСОБА_1 був наявний, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) такий Сертифікат зареєстрований. У повторно зробленій технічній документації місце розташування спірних земельних ділянок відповідає схемам викопіювання.

V. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (частина другастатті 318 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону, а стаття 80 вказує, що суб`єкти права власності на землю суб`єктами права власності на землю у т.ч. є громадяни - на землі приватної власності.

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною станом на час винесення відповідного розпорядження голови РДА про виготовлення державних актів та станом на час виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною станом на час винесення відповідного розпорядження голови РДА про виготовлення державних актів та станом на час виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4.05.1999 року № 43 (в редакції, яка була чинною станом на час видачі державного акту щодо спірної земельної ділянки), державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних ресурсів.

Пунктом 2.9 вищевказаної Інструкції встановлено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи і інші землевпорядні підприємства та організації. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки.

Пунктами 4.1, 4.2 вищевказаної Інструкції визначено, що власники земельних ділянок, землекористувачі та орендарі зберігають видані їм державні акти і договори як документи періодичного використання. Другий примірник державного акта або договору зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях відповідних рад чи державних адміністрацій або за їх дорученням - у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України.

З 1 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються.

З 01.01.2013 земельні ділянки як об`єкти права реєструються в Державному земельному кадастрі, а права на них (власності, користування тощо) - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрація прав щодо земельної ділянки можлива лише за умови, що таку ділянку зареєстровано в ДЗК.

Відповідно до положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VI. Висновки суду

Проаналізувавши надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем правомірно набуто право на спірні земельні ділянки.

Як встановлено в ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач мав правомірні очікування щодо оформлення права власності на земельний пай, оскільки дотримав процедуру, яка передує одержанню правовстановлюючих документів на землю, а тому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), згідно з якою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.

Позивач не має можливості затвердити у Павлівській сільській раді Іваничівського району Волинської області технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірних земельних ділянок в натурі (на місцевості) через неможливість представлення ним документів, що посвідчуюють право на такі земельні частки (паї) у зв`язку із відсутністю у Державному акті серії ЯА №654485 всіх необхідних відомостей: підпису начальника державного органу земельних ресурсів, печатки місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Крім цього позивач позбавлений можливості провести державну реєстрацію прав на земельні ділянки, оскільки в Державному акті серії ЯА №654485 відсутні відомості про реєстрацію такого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі, а також не дотримано вимог законодавства щодо заповнення відомостей у такому.

Враховуючи той факт, що з 1 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, рішення суду є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача.

Визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

VIІ. Судові витрати

Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 316, 321, 325, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 86, 125, 202, ЗК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,4170 га (рілля), місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, кадастровий номер: :07:000:0356.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,8634 га (сінокос), місцерозташування: Волинська область, Володимирський район, Павлівська сільська рада, кадастровий номер: :07:000:0354.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Білецька Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1296 від 05.02.2021 року;

Відповідач: Павлівська сільська рада Володимирського району Волинської області, , зареєстроване місце проживання: вул. Незалежності, 12, с. Павлівка Володимирський р-н, Волинська обл.

У зв`язку із перебуванням судді на листку непрацездатності з 16.12.2024 по 27.12.2024 повний текст судового рішення складено та підписано 30 грудня 2024 року.

Суддя І. Є. Малюшевська