справа №176/722/24
провадження №2/176/630/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.

за участі секретаря с/з Коваленко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Ковальчук Денис Юрійович до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроніс Україна», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, заподіяної матеріальної та моральної шкоди, збитків, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року позивач, через свого повноважного представника, адвоката Ковальчука Д.Ю. звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де уточнивши в послідуючому свої позовні вимоги просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС Україна» на користь позивача страхове відшкодування в сумі 64389,05 грн., збитків у сумі 8000 грн., а всього 72389,05 грн. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 3200 грн., моральну шкоду в сумі 20 000 грн., всього 23200 грн. та судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 грудня 2023 року о 13 год. 00 хв. в м. Жовті Води громадянин ОСОБА_2 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN T4 державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній автодорозі по вул. Івана Богуна при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Івана Франка, не надав перевагу у русі автомобілю Renault Megan, державний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який рухався по головній автодорозі та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Під час огляду судовим експертом транспортного засобу був присутній лише представник відповідача страхової компанії. 29 січня 202 року судовим експертом було складено висновок №2851 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, згідно з яким розмір збитку, нанесеного позивачу внаслідок ДТП складає 184766,00 грн. 14.02.2024 року страхова компанія частково оплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 91270,55 грн., що підтверджується витягом з карткового рахунку позивача. Однак, страховою компанією було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 91320,55 грн. за реквізитами, що були вказані в заяві про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3200 грн., що передбачений п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилаючись на ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що загальна сума страхового відшкодування згідно вищевказаної статті становить 155709,60 грн. (190049,60 грн. вартість транспортного засобу до ДТП 31140,00 грн. 31140,00 грн. вартість транспортного засобу після ДТП 3200,00 грн. франшиза). Таким чином представник відповідача вважає, що залишок невиплаченого страхового відшкодування становить 64389,05 грн. та підлягає стягненню зі страхової компанії. Натомість, позивач вважає, що відповідачем ОСОБА_2 йому має бути відшкодована сума франшизи у розмірі 3200 грн. та 20000 грн. заподіяної моральної шкоди, яка проявляється у душевних стражданнях пов`язаних з фізичним знищенням належного йому транспортного засобу внаслідок винних дій відповідача.

Ухвалою суду від 13 березня 2024 року відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін.

На уточнену позовну заяву, яка надійшла до суду 07.10.2024 року відповідачі відзивів до суду не надсилали. Натомість, на первинну позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 до суду 05.04.2024 року надійшов відзив на позов, де останній позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього 3200 грн. розміру франшизи. А пред`явлена позивачем сума вимоги про відшкодування моральної шкоди, на переконання відповідача не ґрунтується на певних доказах, якими можуть бути показання свідків, певні документи (в тому числі медичні довідки від візитів до лікаря, психолога, якщо таким чином обґрунтовуються душевні переживання особи), тощо. Дії відповідача не є умисними. В результаті даної ДТП потерпілі особи в розумінні ушкодження здоров`я, відсутні. Тому, у даному випадку позивач будь-які втрати немайнового характеру не поніс, фізичних, моральних, душевних та іншого роду страждань йому не заподіяно.

16.04.2024 року від ПАТ «Страхова Компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» до суду надійшов відзив на первісний позов, де представник відповідача також не визнав позовних вимог позивача та просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що страховик здійснив виплату страхового відшкодування за правилами ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за розрахунком 179085,20-84564,65-3200=91270,45 грн. Сума страхового відшкодування у розмірі 91270,45 грн. була виплачена на користь позивача, що останнім не заперечується.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання 20.12.2024 не з`явився, просив закінчити розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи доказах.

У минулому судовому засіданні представник позивача уточнену позовну заяву підтримав, просив задовольнити позов. Стосовно відшкодування моральної шкоди пояснив, що особа має розуміти, що керує джерелом підвищеної небезпеки, а відповідач допустив порушення. Вказав, що позивач перебуває в постійному стресі, напрузі, оскільки транспортний засіб досі не відремонтований та позбавлений можливості працювати і користуватись своїм майном.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідачі у судові засідання не з`являються, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступнихтаких висновків.

Судом встановлено, що 17 грудня 2023 року о 13 год. 00 хв. в м. Жовті Води громадянин ОСОБА_2 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN T4 державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній автодорозі по вул. Івана Богуна при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Івана Франка, не надав перевагу у русі автомобілю Renault Megan, державний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який рухався по головній автодорозі та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. (а.с.14).

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована а ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» згідно полісу №218446129.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із ст. 1166 ЦК України, вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно з ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні потерпілому заподіяних збитків грішми, на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено причинно - наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків для позивача у заподіянні матеріальної шкоди шляхом пошкодження речей, відтак суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди доведеними.

Щодо розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Згідно висновку експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №2851 від 29 січня 2024 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Renault Megan, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДПТ, становить 184766,00 грн.(а.с. 23-31)

Згідно з висновком експерта №945-24 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №176/722/24 що складено відповідно до ухвали суду від 01 травня 2024 року, 27.08.2024 року. Розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Megan, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на дату проведення експертного дослідження складає 190923,20 грн.

Ринкова вартість транспортного засобу Renault Megan, державний номер НОМЕР_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 17 грудня 2023 року склала 190049,60 грн.

Відповідно до п. 7.17 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. (а.с.211-249)

Листом від 14.02.2024 року за вих. №143446/1 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» повідомила позивача про те, що за страховим випадком, що стався 17.12.2023 року згідно договору №-218446129 та страхового акту №143446/1/2023 страховою компанією було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 91320,55 грн. за реквізитами, що були вказані в заяві про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3200 грн., що передбачений п.5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

14.02.2024 страховою компанією частково оплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 91270,55 грн., що підтверджується витягом з карткового рахунку позивача.

У своєму відзиві відповідач, ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» зазначив, що оскільки відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №33320 , що було складено ТОВ «СЗУ Україна» вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 751020,07 грн., ринкова вартість автомобілю становить 179085,20 грн. то вартість відновлювального ремонту значно перевищувала вартість транспортного засобу. Ринкова вартість придатних залишків ТЗ після ДТП склала 77624,50 грн. Тому розрахунок страхового відшкодування відбувався на підставі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за розрахунком 179085,20-84564,65-3200=91270,45 грн., однак суд не може погодитись з таким розрахунком, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

01.10.2024 позивачем було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №7580/24/1/000726, згідно із яким транспортний засіб Renault Megan, державний номер НОМЕР_2 було продано за 31140,00 грн. Вказана вартість транспортного засобу зазначена також в інформаційній картці транспортного засобу структурного підрозділу «Відділу реєстрації №11 ТОВ «Авто бізнес».

Саме сума 31140,00 грн. за яку було продано автомобіль Renault Megan, державний номер НОМЕР_2 має бути взята до уваги в розрахунку страхового відшкодування, як вартість залишків транспортного засобу.

Дане позиція суду не суперечить позиції Верховного Суду, що викладено у постановах від 14.04.2022 року по справі №205/7747/18, від 06.12.2021 року у справі №757/22936/19.

Таким чином, загальна сума страхового відшкодування згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на переконання суду повинна бути розрахована наступним чином: 190049,60 грн. вартість транспортного засобу до ДТП згідно висновку судово-автотехнічної експертизи 31140,00 грн. вартість транспортного засобу після ДТП за яку було продано автомобіль 3200,00 грн. франшиза = 155709,60 грн.

Враховуючи здійснену відповідачем виплату у сумі 91320,55 грн. то залишок невиплаченого страхового відшкодування становить 64389,05 грн., яка має бути стягнута зі страхової компанії. Крім того, ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» має відшкодувати позивачу збитки у сумі оплаченого експертного дослідження в сумі 8000 грн.

Щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідно до лтста Моторного (транспортного) страхового бюро України від 01.02.2024р. № 9-03/3691, «За результатами запиту виявлено, що до ЦБД МТСБУ страховиком ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218446129 внесено інформацію про страхову суму за шкоду життю та здоров`ю у розмірі 320000 грн., страхову суму за шкоду майну у розмірі 160000 грн., франшизу у розмірі 3200 грн.»

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, оскільки страховою компанією не відшкодовується розмір франшизи у сумі 3200 грн. за шкоду, заподіяну транспортному засобу позивачем вказана шкода має бути відшкодована винною особою, тобто ОСОБА_2 .

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 20 000,00 гривень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12, та81 ЦПК України.

Позивач в обґрунтування завдання моральної шкоди в позовній заяві зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди та як наслідок пошкодження його транспортного засобу, останньому було завдано моральну шкоду, яка проявляється у душевних стражданнях позивача, пов`язаних з фізичним знищенням належного йому транспортного засобу внаслідок винних дій відповідача. Тобто, саме внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, позивач фактично позбавлений належного йому транспортного засобу на досить тривалий період, заподіяна значна майнова шкода позивачу. Транспортний засіб позивача є фактично знищеним, а відшкодованої йому матеріальної шкоди не вистачає на придбання аналогічного автомобіля, що змушує позивача пересуватись лише громадським транспортом, чекати вирішення даного судового спору, додатково витрачати свій час та кошти для пошуку адвоката та оплати йому правничої допомоги.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

При наявності встановленого факту порушення прав позивача моральна шкода наявна та констатується судом.

Суд приймає до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна і, враховуючи ступінь їх глибини, оскільки вина відповідача в заподіяні факту шкоди повністю підтверджується матеріалами справи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Між тим розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн., на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача, як заподіювача шкоди підлягає стягненню 10 000 грн. моральної шкоди на користь позивача, яка, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих душевних страждань.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідачів користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1215 грн., витрати за проведення судової експертизи у розмірі 18932,00 грн., сплаченої згідно квитанції до платіжної інструкції від 06.06.2024р. №69698658.

При цьому, з відповідача ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» підлягає стягненню сума судових витрат 15607, 50 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог. З відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 4539,50 грн. ссудових витрат.

Питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. судом при ухваленні даного рішення не вирішувалось, оскільки останнім не було надано на момент винесення рішення доказів понесення таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.1166,ст.1167,ст.1187,ст.1194ЦК України,ст.ст. 5,12,13,76,81,89,141,223,259,263 - 265,268, 353,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Ковальчук Денис Юрійович до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроніс Україна», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, заподіяної матеріальної та моральної шкоди, збитків, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» (юридична адреса: 03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, б. 102) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у розмірі 64389,05 грн., збитки у сумі оплаченого експертного дослідження в сумі 8000 грн., та судові витрати у розмірі 15607,50 грн. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3200 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та судові витрати у розмірі 4539,50 грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.12.2024.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК