Справа №339/307/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно: домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті спадкодавців вона надалі проживала у вказаному домоволодінні та вчинила дії для прийняття спадщини.

Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи це тим, що відсутні правовстановлюючі документи у спадкодавців.

11 вересня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року залучено в якості співідповідача ОСОБА_3 , закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з"явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.38, 41, 75).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Окрім того, представник відповідача та співвідповідач у вказаних заявах визнали позовні вимоги та не заперечують щодо задоволення позову.

Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

А способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Так, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є будинковолодіння по АДРЕСА_1 (а.с.28-31).

Відповідно до законодавства, яке діяло до 01.07.2004 року, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, оскільки цивільні відносини, пов`язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. "Про нотаріат").

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Встановлено, що згідно записів погосподарської книги по АДРЕСА_1 власником вказаного будинковолодіння був ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.8), внаслідок чого відкрилась спадщина на будинковолодіння і після смерті спадщину прийняли син ОСОБА_5 (а.с.47) та дружина ОСОБА_6 , які користувалися цінними речами, обробляли присадибну ділянку та проживали в будинку і доглядали за ним.

З погосподарських книг за 1971-1973 роки вбачається, що співвласниками даного домоволодіння в рівних частках по стали ОСОБА_6 (дружина померлого) та його син ОСОБА_5 (а.с.17, 13).

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с.9), внаслідок чого відкрилась спадщина на частку будинковолодіння, яку прийняла його дружина ОСОБА_7 , яка була зареєстрована та проживала разом з ним.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6), внаслідок чого відкрилась спадщина на частку будинковолодіння (а.с.14,16).

За життя ОСОБА_6 розпорядилася своїм майном, зокрема часткою АДРЕСА_1 , склавши заповіт в користь дочки ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ) (а.с.11, 52-53).

ОСОБА_8 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.49), однак свідоцтво на спадщину не оформила.

ОСОБА_7 , мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7), внаслідок чого відкрилась спадщина на частку будинковолодіння, яку прийняла дочка ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ), оскільки була зареєстрована та проживала разом з нею, а після смерті матері займалася похованням, обробляла присадибну ділянку та проживала в будинку і доглядала за ним, користувалася речами, які належали спадкодавцю (а.с.10, 15).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 і після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , спадкоємцем якої за законом є її син ОСОБА_3 ( співвідповідач), який відмовився від її прийняття в користь позивача.

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України, право власності припиняється в разі смерті.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач як спадкоємець за законом згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна і набула право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається з: житлового будинку «А», криниці №1 (а.с.28-31).

На підставі наведеного ст.524, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963року), ст.1220-1223,1268,1269 ЦК України, керуючись ст. 258-259,263-265 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Болехівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом право власності будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складається згідно технічного паспорту з: житлового будинку «А», криниці №1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_11 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Болехівська міська рада місцезнаходження пл. Івана Франка, 12 м.Болехів Івано-Франківської області, .

ОСОБА_3 місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя Головенко О.С.