У Х В А Л А

06 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 752/16632/15

провадження № 61-675ск24

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила визнати недійсним з моменту підписання кредитний договір від 06 липня 2007 року № 825/2-40/1/7-065, підписаний між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та договір іпотеки від 06 липня 2007 року №825/4.40/9/7-080, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

07 листопада 2023 року ОСОБА_1 , вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.

11 січня 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, вдруге надіслала до Верховного Суду касаційну скаргуна рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Зміст касаційної скарги ОСОБА_1 зводиться до викладення фактичних обставин справи, незгоди позивача із оскаржуваними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посиланням на нормативно-правові акти, що свідчить про формальний підхід заявника до належного оформлення касаційної скарги в частині обов`язкового зазначення підстав касаційного оскарження з урахуванням частини другої статті 389 ЦПК України.

В порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Верховний Суд позбавлений можливості сам визначити підстави касаційного оскарження судових рішень, оскільки таке правило законодавець поклав саме на заявника, який звертається до суду з касаційною скаргою.

У силу вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд зобов`язаний перевіряти наявність підстав для відкриття касаційного провадження, зазначених у касаційній скарзі, оскільки перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.

При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16).

Касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам.

Заявник узагальнено посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, посилається на постанови Верховного Суду, однак вказані посилання не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції як підстава касаційного оскарження, оскільки заявник не конкретизує який саме висновок щодо застосування норми права, застосованої апеляційним судом, та у яких подібних правовідносинах, не було враховано в оскаржуваному рішенні та не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Отже, касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки заявником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 06 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко