КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/4647/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/382/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул», третя особа: директор товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Всезнайко» Бабіч Ярослав Сергійович, про стягнення заборгованості по заробітній платі,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шевчука А.В.,-

встановив:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з названим позовом до суду.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь: заборгованість по заробітній платі та компенсацію за ненараховані відпускні; компенсацію інфляційних втрат по заробітній платі та інфляційних втрат по виплаті відпускних; середній заробіток за час затримки виплат належних звільненому працівнику; судові витрати в розмірі 11 000 грн, а також сплачений судовий збір.

Після часткового розрахунку позивач уточнила свої позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача на її користь: компенсацію інфляційних втрат по заробітній платі та інфляційних втрат по виплаті відпускних; середній заробіток за час затримки виплат належних звільненому працівнику; судові витрати в розмірі 11 000 грн, а також сплачений судовий збір.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач, порушуючи норми Закону України «Про оплату праці», не виплатив ОСОБА_1 заробітну плату за час роботи та грошову компенсацію за один день відпустки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» зазначив, що рішення суду від 13 березня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, а доводи скарги помилкові та необґрунтовані.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності вини відповідача у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, а тому відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, і відповідно компенсації її інфляційних втрат.

Проте погодитися з висновками суду не можна.

Встановлено, що 11 січня 2020 року ОСОБА_1 прийнята на роботу в ТОВ «НВК «ВСЕЗНАЙКО», на посаду офіс-адміністратора, з окладом згідно зі штатним розписом зі строком випробування три місяці.

Посадовий оклад офіс-адміністратора становив 4 723 грн 00 коп.

Трудовий договір укладений в усній формі.

31 січня 2020 року ОСОБА_1 звільнена з посади офіс-адміністратора ТОВ «НВК «Всезнайко» на підставі наказу № 7-к за ст.38 КЗпП України, за власним бажанням.

ОСОБА_1 пропрацювала 16 робочих днів.

ТОВ «НВК «ВСЕЗНАЙКО» змінило своє найменування на ТОВ «Діскавері Скул».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що на день звернення із позовом до суду їй не виплаченозаробітню плату та грошову компенсацію за один день відпустки.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно положень ст. ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_1 звільнено 31 січня 2020 року. Кінцевий розрахунок з нею проведено 26 листопада 2020 року. Перераховано 3 034 грн 72 коп заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку за січень 2020 року.

Отже відповідачем були порушені строки виплати заробітної плати з працівником при звільненні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Позивача звільнено з роботи з 31 січня 2020 року.

З 11 січня 2020 року по 31 січня 2020 року відпрацьовано 16 робочих днів.

У день звільнення з ОСОБА_1 не проведено повного розрахунку.

День звільнення не враховується для розрахунку середнього заробітку, а тому правильним є період з 01 лютого 2020 року по 26 листопада 2020 року (день розрахунку).

Заробітна плата за січень 2020 року склала 3 769 грн 84 коп.

Робочі дні у лютому 2020 року - 20.

Робочі дні у березні 2020 року - 21.

Робочі дні у квітні 2020 року - 21.

Робочі дні у травні 2020 року - 19.

Робочі дні у червні 2020 року - 20.

Робочі дні у липні 2020 року - 23.

Робочі дні у серпні 2020 року - 20.

Робочі дні у вересні 2020 року - 22.

Робочі дні у жовтні 2020 року - 21.

Робочі дні до 26 листопада 2020 року - 18.

Середньоденна заробітна плата складає (3 769 грн 84 коп : 16 робочих днів) 235 грн 62 коп.

Час затримки виплати заробітної плати - 205 днів.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 лютого 2020 року по 26 листопада 2020 року - 48 302 грн 10 коп (235 грн 62 коп х 205 робочих днів).

Таким чином з ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01 лютого 2020 року по 26 листопада 2020 року в розмірі 48 302 грн 10 коп.

Колегія суддів відхиляє посилання представника відповідача на відсутність вини у несвоєчасній виплаті заробітної плати ОСОБА_1 через те, що позивачу було запропоновано звернутись в касу підприємства для отримання заробітної плати, оскільки вони не підтверджується належними доказами.

Так, вказане посилання спростовується тим, що 26 листопада 2020 року на банківську карту ОСОБА_1 перераховано заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Відтак, доказів відсутності вини відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати представником ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» не надано.

Матеріали справи не містять жодного документа, яким ОСОБА_1 проінформували про умови праці, про порядок отримання заробітної плати та ознайомили з правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У позовній заяві представник ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн 00 коп.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 надано: ордер на надання правової допомоги; розрахунок витрат на правову допомогу; адвокатський запит № 12 від 14 квітня 2020 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 грн 00 коп є завищеними та не достатньо обґрунтованими.

Отже, колегія суддів вважає, що з ТОВ «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 13 березня 2023 року ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул», третя особа: директор товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Всезнайко» Бабіч Ярослав Сергійович, про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» на користь ОСОБА_1 компенсацію інфляційних втрат по заробітній платі та інфляційних втрат по виплаті відпускних у розмірі 147 грн 02 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплат належних звільненому працівнику сум в розмірі 48 302 грн 10 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000 грн 00 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний ліцей «Діскавері Скул» на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп судового збору за подання позовної заяви та 1 261 грн 20 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко