УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Левицька Т.В., розглянувши у приміщенні суду матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з Державного бюджету України 1021,93 гривні, що становить 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання (10627,87) з виплати пенсії та 4 774,20 гривень інфляційних втрат за період нарахування з 01 квітня 2019 року по 31 жовтня 2022 року, 463,74 грн., що становить 3% річних від щомісячного залишку простроченої суми грошового зобов`язання з виплати пенсії, 1 044,24 гривень інфляційних втрат за період нарахування з 01 листопада 2022 року по 18 листопада 2024 року, 10 000 гривень моральної шкоди у зв`язку з невиконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2020 року у справі № 640/13094/19.

Перевіривши матеріали вказаної позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на те, що заявлені вимоги мають розглядатись за правилами адміністративного судочинства, згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 09.11.2023 року, справа №420/2411/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Таким чином, враховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 Цивільного кодексу України та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки заявлені позовні вимоги є похідними від основного спору щодо перерахунку соціальних виплат (пенсії), який розглядався за правилами адміністративного судочинства, то позовна заява ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про стягнення інфляційних страт, 3% річних та відшкодування моральної шкоди, повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, за правилами якого був розглянутий основний спір, тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 186, , 352, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: