УХВАЛА

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 522/21015/21

провадження № 61-1392св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Національний університет «Одеська морська академія», начальник Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року у складі судді Бондаря В. Я. та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Дришлюка А. І., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету «Одеська морська академія», начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про поновлення на роботі.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що з 05 квітня 2019 року працював в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (далі - Інститут) на посаді старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу розвитку морських озброєнь.

10 серпня 2021 року його ознайомлено зпопередженням від 30 липня 2021 року за підписом керівника Інституту, в якому було зазначено, що підрозділ, де він працює, буде переведено на новий штат, в якому посада, на якій він перебуває, не передбачається. Також у попередженні зазначено, що у разі відсутності рівнозначних посад його буде призначено на нижчу посаду (не більше, як на один ступінь, чи, за згодою, більше ніж на один ступінь), а в разі не прийняття керівним складом Збройних Сил України та Міністерства оборони України позитивного рішення щодо його призначення (перепризначення) на одну з посад відповідно до основної або спорідненої спеціальності та відповідного рівня військової освіти, які будуть введені відповідно до нового штату, його буде звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

20 вересня 2021 року ним написана заява, в якій він зазначив про те, що не заперечує проти звільнення його з займаної посади у зв`язку зі скороченням посади раніше двомісячного строку з 30 вересня 2021 року.

Наказом начальника Інституту (по стройовій частині) від 30 вересня 2021 року № 189 його звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (зміни в організації виробництва і праці) та 10 листопада 2021 року перерахована заробітна плата у сумі 12 361,88 грн.

Своє звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки насправді ніяких змін в організації виробництва і праці відповідача не відбулося, посада, яку він обіймав, не скорочувалася, а заява від 29 вересня 2021 року написана ним під психологічним тиском керівництва.

Крім того, звільняючи його з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України роботодавець не дотримався порядку, визначеного статтями 43, 49-2 КЗпП України, зокрема не запропонував йому всі вакантні посади на підприємстві, які він міг зайняти в силу своєї освіти та кваліфікації, а також не врахував його переважне право на залишення на роботі.

Враховуючи наведене, позивач просив суд: визнати незаконними дії начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо звільнення ОСОБА_1 ; скасувати пункт 5 наказу начальника Інституту (по стройовій частині) від 30 вересня 2021 року № 189; зобов`язати начальника Інституту поновити ОСОБА_1 на попередній роботі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином дотримався порядку звільнення позивача з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а саме: належним чином попередив позивача про зміни в організації виробництва і праці, отримав від нього погодження на звільнення з 30 вересня 2021 року та виплатив позивачу заробітну плату, яку останній отримав без будь-яких заперечень.

При цьому позивач, посилаючись на те, що його посада після змін в організації виробництва і праці збереглася та вказуючи, що його заява від 29 вересня 2021 року написана під тиском, не надав доказів на підтвердження цього.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду оскаржено у апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при звільненні позивача з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України роботодавцем дотримано встановлений порядок, зокрема позивачу були запропоновані вакантні на підприємстві посади, але останній не виявив бажання брати участь у конкурсі на їх заміщення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми матеріального права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2021 року у справі № 306/2434/18, від 26 червня 2019 року у справі № 641/5330/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 761/41149/16-ц, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20, від 21 лютого 2020 року у справі № 761/25605/17, від 15 червня 2021 року у справі № 761/23325/17.

Також як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суди не дослідили зібрані в справі докази, а фактичні обставини, що мають суттєве значення встановили на підставі недопустимих доказів.

Вказує на те, що суди не з`ясували, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, та як наслідок чи міг бути позивач звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, не перевірили чи мав він переважне право на залишення на роботі, не надали оцінки його доводам щодо написання заяви про звільнення під психологічним тиском керівництва. Крім того, заявник посилається на те, що роботодавець не пропонував йому жодних вакантних посад, які б він мав можливість зайняти в силу своєї освіти та кваліфікації.

Провадження у суді касаційної інстанції

14 лютого 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Розпорядженням Верховного Суду від 23 березня 2023 року у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Мартєва С. Ю. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Фаловська І. М., ОСОБА_2.,

02 лютого 2024 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді Верховного Суду ОСОБА_2 , у касаційному провадженні № 61-1392св23, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено Сердюка В. В., суддями, які входять до складу колегії, визначено Карпенко С. О. та Фаловську І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська морська академія», начальника інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. О. Карпенко
І. М. Фаловська