Справа № 466/2645/24 Головуючий у 1 інстанції: Зима І. Є.
Провадження № 22-ц/811/1947/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Салата Я.І.

З участю: позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача-Сапрун М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/2645/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», - про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій

в с т а н о в и в :

08 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій.

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2023 року вона особисто подала в ЛМКП «Львівтеплоенерго» скаргу на бездіяльність абонентського відділу збуту зазначеного комунального підприємства. Цього ж дня скарга була прийнята представником відповідача в приміщенні за адресою: вул. Городоцька, 203, у м. Львові.

ОСОБА_1 просила ЛМКП «Львівтеплоенерго» направити офіційну письмову відповідь на скаргу на адресу проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

До моменту подачі позову жодної офіційної відповіді на скаргу вона від ЛМКП «Львівтеплоенерго» не отримувала, така на її адресу не надходила.

Бездіяльність ЛМКП «Львівтеплоенерго» порушує її права як споживача, суперечить вимогам Закону України «Про звернення громадян», оскільки згідно ч.1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Просила зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» до вчинення дій, а саме щодо не розгляду та не надання відповіді на її скаргу за вхідним № з/г 28098 від 26.12.23р.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 21 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» щодо не надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 за вхідним № з/г 28098 від 26 грудня 2023 року та зобов`язано Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» надати ОСОБА_1 письмову відповідь на скаргу за вхідним № з/г 28098 від 26 грудня 2023 року.

В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в частині відмовлених позовних вимог є незаконним. Судом безпідставно не було дано оцінку актам контрольної перевірки представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 27 вересня 2023 року, за даними яких було встановлено, що у споживача житлово-комунальних послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» значно нижчі показники використаної гарячої води, ніж ті, за якими нараховувалися платежі споживачу.

Судом не дано оцінки змісту скарги, на яку ЛМКП «Львівтеплоенерго» надало відповідь споживачу в сукупності зі змістом копії відповіді відповідача, яку було отримано судом та споживачем в кінці травня , в ході розгляду справи.

Судом не надано оцінки порушенню прав позивача як сторони споживача комунальних послуг, яке стало підставою звернення з цим позовом.

Не було дано оцінки відповіді ЛМКП «Львівтеплоенерно», а саме, чи така відповідь відповідає вимогам ст.19 Закону України «Про звернення громадян», в той же час в згаданій відповіді від 02 січня 2023 року, залишилися не вирішеними по суті питання порушені нею в скарзі.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 21 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо розгляду скарги споживача комунальних послуг від 26 грудня 2023 року та в цій частині позовні вимоги задовольнити, зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» розглянути скаргу позивача та надати позивачу обгрунтовану відповідь. В іншій частині рішення просить залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги,пояснення представника відповідача-Сапрун М.М. на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 26.12.2023р. позивачка подала ЛМКП «Львівтеплоенерго» скаргу на бездіяльність абонентського відділу збуту зазначеного комунального підприємства у приміщенні за адресою вул. Городоцька, 203, у місті Львові.

Згідно відбитку штапму на копії скарги № з/г - 28098 від 26 грудня 2023 року, така прийнята в цей же день відповідачем.

Постановляючи рішення в оскаржуваній частині, а саме, щодо зобов`язання Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до вчинення дій, суд виходив з тих причин, що скарга фактично розглянута, проте не направлена ОСОБА_1 належним чином.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням зазначених норм, правом на звернення до суду за захистом, наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

За положеннями статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ст.19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, зокрема, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» було підготовлено відповідь на скаргу позивачки від 26 грудня 2023 року в повному обсязі та скеровано їй листом №08-63-01/24 від 02 січня 2024р. звичайною кореспонденцією. Даний факт підтверджується витягом із електронного документообігу реєстрації вихідної кореспонденції (а.с. 24).

Зокрема, у відповіді повідомлено позивача про те, що «у грудні 2023р. буде внесено зміни у систему нарахувань ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо фактичних показів квартирного приладу обліку гарячої води за адресою АДРЕСА_1 згідно поданих Вами актів обстеження та проведено перерахунок вартості гарячої води.» Роз`яснено, що такий перерахунок буде відображено у повідомленні на оплату послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» за грудень 2023р. Одночасно повідомлено інформацію, щодо нарахувань за послугу постачання гарячої води за період жовтень-листопад 2023 року.

Таким чином, вимоги позивача про зобов`язання ЛМКП «Львівтеплоенерго» надати ОСОБА_1 письму відповідь на скаргу за вхідним №3/г 28098 від 26 грудня 2023 року, є безпідставними, оскільки матеріалами справи доведено розгляд скарги ОСОБА_1 відповідачем у межах, визначених вимогами згаданого Закону.

В апеляційній скарзі позивачка покликається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у відповіді не вирішено всіх питань порушених у скарзі.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що позовна заява ОСОБА_1 не містить вимог щодо перевірки вмотивованості та обґрунтовності відповіді на скаргу позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно ч.1ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.6 ст.367 ЦПК України).

За наведеного, посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не надано належну оцінку змісту відповіді на скаргу, що вплинуло на законність оскаржуваного рішення, спростовується встановленими обставинами та матеріалами справи.

Враховуючи те, що судом першої інстанції належно встановлені фактичні обставини справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 травня 2024 року в частині визнання бездіяльності протиправною не оскаржується, в зв`язку з чим колегія суддів не перевіряє його на законність в цій частині.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк