Справа № 212/6481/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 листопада 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Лопушенко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін,цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Зарівна Світлана Володимирівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів, треті особи приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований у реєстрі за №53973 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у загальному розмірі 90655 грн. 91 коп., стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача в порядку повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом №53973 від 24.05.021 року, безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 37908 грн. 13 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у липні 2021 року за місцем роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця Сидорук Л.В. про звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні №65838377, яке було розпочато на підставі виконавчого напису №53973 від 24.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Відповідно до виконавчого напису №53973 з позивача на користь відповідача було стягнуто заборгованість за Кредитним договором №630873072HPLS від 07.03.2018 року, укладеним між позивачем та АТ «Альфа-Банк» у загальному розмірі 90005 грн. 91 коп. Із вчиненим виконавчим написом позивач не згодна, вважає, що його вчинено з порушенням вимог законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Так, позивач зазначає, що виконавчий напис було вчинено на Кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, у зв`язку із чим нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Крім того, ОСОБА_1 не має відносин з відповідачем, ніколи не виникало жодних зобов`язань стосовно повернення грошових коштів, заборгованості перед відповідачем позивач не має, а тому сума вказана у виконавчому написі не є безспірною. Крім того, постановою приватного виконавця, винесеною в рамках виконавчого провадження №65838377 звернуто стягнення на доходи позивача та проведено відрахування з її заробітної плати в період з 01.07.2021 по 28.02.2022 року у сумі 28836 грн. 81 коп. та з 01.06.2023 року по 31.07.2023 року у розмірі 9071 гр. 32 коп., усього 37908 грн. 13 коп. Оскільки вказана сума грошових коштів була стягнута з позивача за постановою в межах виконавчого провадження №65838377 з примусового виконання спірного виконавчого напису №53973 від 24.05.2021 року, тому вони підлягають поверненню.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому висловив незгоду із позовними вимогами з наступних підстав. Так, представник відповідача вказує, що для вчинення виконавчого напису відповідачем нотаріусу були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а вказану у виконавчому написі суму заборгованості слід вважати безспірною, оскільки позивач не надав суду доказів, які б свідчили про погашення заборгованості та виконання зобов`язань у повному обсязі, також не було надано й альтернативного розрахунку суми заборгованості. Також зазначає, що у даних кредитних правовідносинах ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником права вимоги виконання зобов`язання від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги, який було надано нотаріусові при вчиненні виконавчого напису. При переході права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» було передано від попереднього кредитора суму заборгованості позивача за кредитним договором, яка існувала на момент відступлення права вимоги. Отже, на момент відступлення права вимоги заборгованість позивача по кредитному договору була наявною. Щодо стягнення утриманих із заробітної плати позивача коштів, представник відповідача зазначає, що наявність між сторонами договірних відносин на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, представник відповідача вказує, що контроль за виконанням виконавчого документа здійснюється приватним виконавцем, кошти надходять на депозитний рахунок та потім розподіляються виконавцем, при чому виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. Отже, лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнень із позивача. Позивачем до позовної заяви не долучено доказів про те, що саме та сума, яку позивач просить стягнути з відповідача була перерахована на рахунок стягувача. Крім того, представником відповідача надано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому останній посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів понесення витрат на правничу допомогу просив відмовити у їх стягненні.

Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, в якому заперечила доводи представника відповідача, викладені у відповіді на позов, зазначивши обставини тотожні, вказаним у позовній заяві.

Окрім того, представник позивача надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований у реєстрі за №53973 та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача в порядку повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом №53973 від 24.05.021 року, безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 66554 грн. 56 коп.

Відзив на заяву про збільшення позовних вимог до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, 07.03.2018 року позивач стала клієнтом АТ «Альфа-Банк» шляхом підписання Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої позивач отримала кредит на умовах визначених Договором.

24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №53973 та яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором №630873072НРLS від 07.03.2018 року, укладеним нею з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №2 від 21.12.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №21-12/20 від 21.12.2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.12.2020 року по 17.05.2021 року. Сума заборгованості складає 90005 грн. 91 коп., з яких: 68015 грн. 87 коп. прострочена заборгованість за сумою кредита; 0 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за комісією; 0 грн. 00 коп. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. строкова заборгованість за сумою кредиту; 7578 грн. 10 коп. строкова заборгованість за комісією; 0 грн. 00 коп. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 14411 грн. 94 коп. строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення виконавчого напису сплачено плати у розмірі 650 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 90655 грн. 91 коп.

16.06.2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця Сидорук Л.В. із заявою про примусове виконання рішення.

29.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в рамках виконавчого провадження №65838377 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Згідно звітів про здійснення відрахування та виплати, наданих ТОВ «Сільпо-Фуд» за постановою приватного виконавця від 29.06.2021 року по ВП №65838377 із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано: за період з 06.07.2021 року по 28.02.2022 року - 28836 грн. 81 коп. та за період з 01.06.2023 року по 31.07.2023 року 9071 грн. 32 коп. Згідно відповіді ТОВ «Сільпо-Фуд» вся сума боргу за даним виконавчим провадженням перераховується приватному виконавцеві Сидорук Л.В.

Також, згідно Звіту про здійснення відрахування та виплати, наданого ТОВ «Сільпо-Фуд» за постановою приватного виконавця від 29.06.2021 року по ВП №65838377 із заробітної плати ОСОБА_1 за період з 06.07.2021 року по 29.02.2024 року утримано суму 66554 грн. 56 коп.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма врегульовано Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», 16 главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 2-2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №826/20084/14 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року відмовлено.

Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Кредитного договору №630873072НРLS від 07.03.2018 року, укладеного між позивачем та АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є відповідач. Доказів його нотаріального посвідчення відповідачем до суду не надано.

Разом з тим, розділом 3 глави 16 Порядку встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №569/8884/17.

Суд також зауважує, що заборгованість повинна бути безспірною, тобто боржник окрім обізнаності щодо розміру заборгованості повинен її визнати та погодитись із її розміром.

Так, відповідач не надав доказів обізнаності позивача про існування заборгованості, ознайомлення з її розміром та її визнання. Відтак є підстави вважати, що заборгованість позивача за Кредитним договором, за яким виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення з позивача, не є безспірною.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №53973 від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості,є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо об`єктивного існування заборгованості позивача за Кредитним договором під час укладання Договорів відступлення прав вимоги та не надання доказів позивачем на спростування існування заборгованості чи її розміру, оскільки встановлення факту порушення позивачем виконання зобов`язань за Кредитним договором, наявність заборгованості та її розмір не є предметом розгляду у даній справі.

Щодо решти позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 ст. 1212 ЦК України врегульовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20 зроблено висновки про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18, від 28.01.2020 року у справі №910/16664/18.

За положеннями ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з наданих стороною позивача Звітів ТОВ «Сільпо-Фуд» про здійснені відрахування та виплати та листів ТОВ «Сільпо-Фуд» від 01.08.2023 року та від 14.03.2024 року встановлено, що із заробітної плати позивача утримувались суми коштів за постановою приватного виконавця від 29.06.2021 року у виконавчому провадженні №65838377, які перераховувались приватному виконавцю Сидорук Л.В.

При цьому, звітами підтверджується загальна сума коштів, утриманих із заробітної плати позивача, проте враховуючи передбачену чинним законодавством черговість розподілу виконавцем стягнутих за виконавчим провадженням грошових сум, позивачем не надано доказів на деталізацію стягнутих із неї коштів та доказів підтвердження перерахування та дійсного розміру коштів, які були перераховані на рахунок відповідача.

Отже, у суду відсутні докази якими може бути доведена сума коштів, які отримав відповідач під час примусового виконання виконавчого напису.

Оскільки позивачем не доведений факт отримання стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал» суми коштів у розмірі 66554 грн. 56 коп., тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів задоволенню не підлягають.

Отже, позовні вимоги суд задовольняє частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1,2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

За ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки стороною позивача не надано доказів понесення витрат у зв`язку із розглядом справи, у тому числі витрат на правничу допомогу, тому суд не стягує такі із відповідача та залишає їх за позивачем.

Разом з тим, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18, 1212 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 141, 142, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Зарівна Світлана Володимирівна, задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною та зареєстрований в реєстрі за №53973 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 90655 грн. 91 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б) в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.