Справа №679/1829/24
Провадження №2/567/683/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Василевич О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38109,37 грн.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.11.2024 року дана цивільна справа була направлена за підсудністю до Острозького районного суду Рівненської області у зв`язку з тим, що відповідачка знята із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із вибуттям до м.Острог Рівненської області.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України Острозький районний суд Рівненської області звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно адресної довідки виконкому Острозької міської ради № 6448/01-17-24 від 30.12.2024 року ОСОБА_1 зареєстрованою чи знятою з реєстраційного обліку по Острозькій міській територіальній громаді Рівненської області не значиться.

Окрім того, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1000869 від 30.12.2024 року, інформація з параметрами запиту " ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 » в демографічному реєстрі відсутня.

Відтак, суд позбавлений можливості з`ясувати дійсне місце проживання відповідачки ОСОБА_1 та повідомити її належним чином про день та час розгляду справи у суді.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , та вищевказана адреса зазначена в реквізитах кредитного договору від 04.07.20211 р. та у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 04.07.2021 р.

Відтак Нетішинський міський суд Хмельницької області передчасно прийшов до висновку про передачу справи до Острозького районного суду Рівненської області, оскільки останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, яке є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем було здійснено розпорядження своїми процесуальними правами відповідно до вимог ст.27 ЦПК України та вірно обрано підсудність справ за місцезнаходженням відповідача по справі, пред`явивши позов саме до Нетішинського міського суду Хмельницької області.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст.13 ЦПК України).

Таким чином, позивачем, пред`явивши зазначений позов в межах територіальної юрисдикції до Нетішинського міського суду Хмельницької області за правилами ст.27 ЦПК України, вірно обрано суд за територіальним місцезнаходженням відповідача.

Проте під час постановлення ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області на вищевказані приписи закону не було звернуто належної уваги, чим фактично здійснено розпорядження правами позивача, за відсутності його волевиявлення.

Враховуючи те, що дана справа направлена Нетішинським міським судом Хмельницької області до Острозького районного суду Рівненської області з порушенням правил, встановлених ст.31 ЦПК України, повернення справи для вирішення питання про правильне визначення правил підсудності не може вважатися спором про підсудність, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування їхніх функцій, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тобто юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з конституційними положеннями, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим Законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма з`явилась саме завдяки впливу ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Питання підсудності регулюються відповідними процесуальними кодексами. Зокрема, підсудність цивільних справ визначається відповідно до ст.ст.26-32 ЦПК України.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп/1997, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012, ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Враховуючи загальні правила підсудності, приходжу до висновку, що цивільна справа №679/1829/24 передана до Острозького районного суду Рівненської області помилково, з порушенням правил підсудності, відкриття провадження у якій порушить правила розгляду справи належним судом, а також може бути наслідком порушення прав позивача та відповідача у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, за наслідком чого, з метою попередження таких обставин, що є прерогативою суду, для розгляду справи належним судом, встановленим законом, що в іншому випадку є наслідком скасування судового рішення, суд вважає за необхідне повернути матеріали цивільної справи за підсудністю до Нетішинського міського суду Хмельницької області.

Одночасно вважаю, що такі дії є виправданими, оскільки усунення допущеної помилки, гарантує права та інтереси сторін на належний розгляд їх спору належним судом, встановленим законом, упродовж розумного строку, оскільки у разі скасування рішення суду за наслідком розгляду справи, з підстав порушення правил територальної юрисдикції (підсудності), може мати наслідком затягування розгляду справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід повернути до Нетішинського міського суду Хмельницької області для її розгляду за останнім відомим місцем реєстрації відповідачки, оскільки справа не відноситься до територіальної юрисдикції Острозького районного суду Рівненської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.27, 28, 31, 32 187 15, 121, 209, 210 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити за підсудністю до Нетішинського міського суду Хмельницької області (м.Нетішин, пр-кт Незалежності, 12, індекс 30101).

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (складення) суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Острозького районного суду Василевич О.В.