Справа №601/3344/23
Провадження № 2/601/121/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді: Шульгач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Бонюкевич І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Василишина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що він працював у Філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на посаді лісничого Стіжоцького лісництва. 11 вересня 2023 року був переведений на посаду лісника обходу № 2 Теребовлянського лісництва. Оскільки у ОСОБА_2 була невикористана щорічна відпустка, то за його заявою з 11 вересня по 15 жовтня 2023 року останній перебував у щорічній основній відпустці. 16 жовтня 2023 року продовжено відпустку через хворобу по 26 жовтня 2023 року. Разом із заявою на переведення 08 вересня 2023 року ОСОБА_2 у приміщенні Філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на вимогу директора написав заяву «Про звільнення за угодою сторін». Зміст заяви було продиктовано директором та пояснено, що складання такої заяви є усталеною практикою та є засобом довіри між працівником та керівництвом філії. Оскільки звільнятися з підприємства позивач не мав наміру, був готовий приступити до виконання обов`язків лісника, що підтверджує підпис про ознайомлення з посадовою інструкцією лісника та вважав, що така заява без дати нічого не означає.

26 жовтня 2023 року позивачу зателефонували з підприємства та повідомили, що його викликає директор. ОСОБА_2 стало відомо, що він звільнений з 26 жовтня 2023 року за угодою сторін з посади лісника обходу № 2 Теребовлянського лісництва на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. Від підписання про ознайомлення з наказом позивач відмовився, оскільки був не згідний з таким звільненням, яке фактично було звільненням з ініціативи роботодавця без будь-яких підстав. Вважає звільнення незаконним, таким що не відповідає вимогам чинного законодавства. Заява про звільнення із займаної посади за угодою сторін не містить волевиявлення (пропозиції) позивача та визначення строку, з якого трудовий договір пропонується розірвати за угодою сторін. Крім того, заява про звільнення не містить дати її написання.

20.12.2023 року ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філії «Кременецьке лісове господарство» 44 476,96 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 6092,92 грн. судових витрат.

22.12.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 08 вересня 2023 року позивачу надано щорічну основну відпустку терміном 35 календарних днів до 15.10.2023 року. 16 жовтня 2023 року в адміністрацію Філії звернувся працівник ОСОБА_2 із заявою про продовження відпустки та із заявою про звільнення з роботи за угодою сторін. Згідно із резолюцією керівника на заяві про звільнення визначено день закінчення роботи 26.10.2023 року, про що повідомлено працівника. 26.10.2023 року підготовлено відповідний наказ №385-к. З 16.10.2023 року по 26.10.2023 року ОСОБА_2 не заявляв про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. 27.10.2023 року ОСОБА_2 з`явився в адміністрацію для ознайомлення із наказом та з невідомих причин відмовився ставити відмітку про отримання копії такого наказу. Відповідно складено акт про відмову від підпису. Водночас без заперечень ОСОБА_2 отримав трудову книжку про що розписався у книзі. Таким чином, станом на момент складання заяви про звільнення за угодою сторін було відповідне волевиявлення позивача про припинення трудового договору за зазначеною підставою, наступна зміна власного рішення позивача не впливає на чинність досягнутої домовленості з роботодавцем.

Представник позивача адвокат Мартищук Л.П. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позові, пояснивши, що ОСОБА_2 дійсно написав заяву про звільнення власноручно на вимогу директора, однак не мав наміру звільнятися. Заяву він не відкликав, оскільки він її не подавав. В заяві про звільнення за угодою сторін повинна буди чітко написана дата такого звільнення. Просить скасувати наказ про звільнення, поновити ОСОБА_2 на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представники відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, вказавши, що підприємством був дотриманий порядок звільнення ОСОБА_2 .

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи:

Згідно наказу №843 від 28.10.2022 припинено Державне підприємство «Кременецьке лісове господарство», шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Згідно наказу №42 від 05.01.2023 затверджено передавальний акт державного підприємства «Кременецьке лісове господарства», яке координується Тернопільським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Наказом №115-К від 14.12.2022 року призначено ОСОБА_3 на посаду директора філії «Кременецьке лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на строк з 15.12.2022 по 29.12.2023 з випробувальним строком на три місяці.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 08.02.2022 р. по 26.10.2023 року працював у філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (з 11.09.2023 на посаді лісника).

02.01.2023 року ОСОБА_2 ознайомився з посадовою інструкцією лісника, що підтверджується його підписом.

08.09.2023 ОСОБА_2 подав заяву про переведення його лісником обхід № 2 Теребовлянського лісництва з 11 вересня 2023 року.

Наказом № 313-к від 08.09.2023 філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», переведено ОСОБА_2 , лісничого Стіжоцького лісництва, лісником обходу №2 Теребовлянського лісництва з 11 вересня 2023 року за його згодою з посадовим окладом згідно діючого штатного розпису.

11.09.2023 ОСОБА_2 ознайомився з посадовою інструкцією лісника, що підтверджується його підписом.

08.09.2023 ОСОБА_2 подав заяву про надання відпустки терміном 35 календарних днів з 11.09.2023.

Наказом №399-к/тм від 07.09.2023 філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» надано ОСОБА_2 , ліснику обходу №2 Теребовлянського лісництва щорічну основну відпустку терміном 35 календарних днів з 11 вересня 2023 року по 15 жовтня 2023 року.

16.10.2023 року ОСОБА_2 подав заяву про продовження відпустки у зв`язку з хворобою терміном 11 календарних днів з 16 жовтня 2023 року.

Наказом №499-к/тм від 16.10.2023 року продовжено ОСОБА_2 , ліснику обходу №2 Теребовлянського лісництва, щорічну основну відпустку терміном 11 календарних днів з 16 жовтня 2023 року по 26 жовтня 2023 року включно.

ОСОБА_2 подав заяву про звільнення з роботи за угодою сторін, на якій міститься резолюція директора філії про підготовлення наказу на звільнення із 26.10.2023 за угодою сторін. В самій заяві відсутня дата її складення та узгоджена дата звільнення.

Наказом №385-к від 26.10.2023 року філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» звільнено ОСОБА_2 , лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва з роботи 26 жовтня 2023 року за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України.

Згідно акту про відмову від підпису в наказі №385-к від 26.10.2023 року філії «Кременецьке лісове господарство» ДП «Ліси України» від 26.10.2023, наказ №385-к від 26.10.2023 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 » доведений до ОСОБА_2 в усній формі. Підписатися про ознайомлення з наказом ОСОБА_2 відмовився. Трудову книжку ОСОБА_2 отримав та підпис про її одержання поставив, про що зафіксований запис в книзі руху трудових книжок і вкладишів до них на ст. 12.

З виписки книги руху трудових книжок вбачається, що ОСОБА_2 отримав трудову книжку 26.10.2023, що підтверджено підписом позивача.

Згідно розрахункового листка за жовтень 2023 року ОСОБА_2 було виплачено 32 265,04 грн.; за листопад 2023 року 5596,76 грн.

Згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_2 ліснику філії «Кременецьке лісове господарство «ДП «Ліси України», звільненого 26.10.2023 року було нараховано за 29 відпрацьованих днів, 29 314,29 грн., середньоденна зарплата становить 1010,84 грн.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приписами статті 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно статті 5-1 КЗпП України встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Суд зазначає, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди.

У постановах Верховного Суду у справі № 553/629/18 від 24.03.2020 та у справі № 6-1269цс16 від 26 жовтня 2016 року Верховний Суд України вказав на те, що, розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видання наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

За такого правового регулювання основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється. Визначення дати звільнення за угодою сторін є обов`язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Відсутність належного волевиявлення не дає підстави вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за угодою сторін, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої ст. 36 КЗпП.

Незазначення у заяві конкретної дати звільнення свідчить про відсутність волевиявлення працівника на припинення трудового договору за взаємною угодою сторін.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду у справі № 591/1375/19 від 25.01.2023 та у справі № 711/2175/20 від 4 серпня 2021 року.

Позивач у своїх доводах наголошує, що заяву про звільнення за угодою сторін було написано без дати звільнення та дати її написання на вимогу керівника. Вказана заява не відповідала волевиявленню позивача.

В судовому засіданні встановлено, що заява ОСОБА_2 про звільнення за угодою сторін не містить ні конкретної дати звільнення , ні дати написання самої заяви.

Суд зауважує, що резолюція керівника відповідача, проставлена на цій заяві не може вважатися досягненням сторонами згоди щодо припинення трудового договору та дати звільнення, що в свою чергу позбавляє роботодавця права на звільнення працівника за угодою сторін.

Таким чином, суд вважає, що відсутність у заяві конкретної дати звільнення свідчить про відсутність волевиявлення позивача на припинення трудового договору за взаємною згодою сторін, сторони трудового договору не досягнули спільної згоди щодо припинення трудових відносин з підстав, визначених у пункті 1 частини 1 статті 36 КЗпП України, а тому зазначене є підставою для визнання незаконним звільнення позивача згідно з наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» державного агентства лісових ресурсів України в особі філії «Кременецьке лісове господарство» №385-к від 26.10.2023.

Позовні вимоги про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення є взаємопов`язаними та охоплюються поняттям поновлення на роботі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід скасувати наказ Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» державного агентства лісових ресурсів України в особі філії «Кременецьке лісове господарство» №385-к від 26.10.2023 про звільнення ОСОБА_2 , лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України та відповідно поновити ОСОБА_2 на посаді лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва, філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у відповідності до статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. (далі - Порядок).

Як вбачається із довідки про середню заробітну плату відповідача ОСОБА_2 в серпні 2023 року була нарахована заробітна плата в розмірі 22800 грн., а в вересні 2023 в розмірі 6514,29 грн., а тому середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 1010,84 грн.

Період вимушеного прогулу становить: з 27.10.2023 року по 31.01.2024 року (дата ухвалення судового рішення), кількість робочих днів, з врахуванням п`ятиденного робочого дня, та того, відповідно до статті 6 ЗУ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", стаття 73 КЗпП щодо святкових (неробочих) днів під час дії воєнного стану не застосовується, кількість робочих днів складає 69 днів вимушеного прогулу.

Отже, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить: 1010,84 * 69 = 69 747, 96 грн. Саме така сума підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положень частини другої 235 КЗпП України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та 19,32 грн. сервісного збору на оплату судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 21 227, 64 грн. (1010,84 *21 роб. дні) підлягає негайному виконанню.

Відносно позовних вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн., то суд зазначає наступне:

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи додано: ордер серії АА №048080 та договір про надання правової допомоги №15 від 22.11.2023, згідно якого в п.3.1 встановлено, що гонорар адвоката становить 5000 грн.

Згідно ч.5 ст.137 ЦК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу,що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивностіта змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу,з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі 757/36628/16-ц.

З огляду на викладене, враховуючи, що представник відповідача не звертався до суду з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності та значення справи для сторін, керуючись принципами розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5000 грн., витрачених на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 5-1, ст. 36, 235 КЗпП, ст.ст. 2, 4,13, 15 82, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про поновлення на роботі - задовольнити.

Скасувати наказ Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» державного агентства лісових ресурсів України в особі філії «Кременецьке лісове господарство» №385-к від 26.10.2023 про звільнення ОСОБА_2 , лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_2 на посаді лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва, філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 26 жовтня 2023 року.

Стягнути з філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в користь ОСОБА_2 69 747 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот сорок сім) гривень 96 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з утриманням усіх необхідних податків, зборів та інших обов`язкових платежів та з врахуванням листка непрацездатності.

Стягнути з філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в користь ОСОБА_2 1073,60 гривень сплаченого судового збору та 19,32 грн. сервісного збору на оплату судового збору.

Стягнути з філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_2 , понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч ) гривень.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 21 227 (двадцять одну тисячу двісті двадцять сім) гривень 64 копійки з утриманням усіх необхідних податків, зборів та інших обов`язкових платежів підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 : РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: с.Семенів Теребовлянський район Тернопільська область;

Відповідач: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філія «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», місцезнаходження: м.Кременець вул. Європейська,26 Тернопільської області;

Повний текст рішення суду складений 7 лютого 2024 року

Головуючий: