Ухвала

26 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 204/3455/21

провадження № 61-12721ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання рішення незаконним, скасування запису в реєстрі, визнання пріоритетного права на відведення земельної ділянки та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 19 вересня 2018 року № 140/35; визнати пріоритетне право на відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - кадастровий номер 0:07:392:0006 за ОСОБА_1 ; стягнути з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 19 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 11 квітня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишив без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року - без змін.

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у цій справі.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як видно з оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року з апеляційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року звертався представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Встановлено, що в постанові Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року відсутня дата складання її повного тексту, отже останнім днем для звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою було 11 травня 2023 року.

Копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Анохін В. О. отримав 14 червня 2023 року, що підтверджується наданою копією заяви.

Вперше з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Анохін В. О. звернувся до Верховного Суду 04 липня 2023 року, тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження.

Як видно з матеріалів касаційного провадження № 61-10282ск23, ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки на підтвердження своїх повноважень адвокатом Анохіним В. О. надано копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 від 03 квітня 2019 року № 0402-0001992, видане Першим дніпровським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак довіреності або іншого документу, що посвідчує його повноваження до касаційної скарги не додано.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала Верховного Суду від 28 липня 2023 року зареєстрована 29 липня 2023 року та надано загальний доступ 31 липня 2023 року.

Вдруге з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду 24 квітня 2024 року, тобто із значним пропуском строку на касаційне оскарження.

Як видно з матеріалів касаційного провадження № 61-6383ск24, ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору. Касаційну скаргу залишено без руху та надано для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести обґрунтовані підстави для його поновлення та надати відповідні докази; надати документ про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала Верховного Суду від 17 травня 2024 року зареєстрована 25 травня 2024 року та надано загальний доступ 27 травня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2024 року касаційну скаргу повернуто ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що станом на 17 липня 2024 року, вимоги ухвали Верховного Суду від 17 травня 2024 року заявником не виконано.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала Верховного Суду від 17 липня 2024 року зареєстрована 18 липня 2024 року та надано загальний доступ 18 липня 2024 року.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах касаційного провадження № 61-6383ск24, копію ухвали Верховного Суду від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 отримав 06 серпня 2024 року.

За приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 та його адвокат Анохін В. О. не були позбавлені можливості ознайомитись з текстами ухвали Верховного Суду від 28 липня 2023 року про повернення касаційної скарги (провадження № 61-10282ск23) та ухвали Верховного Суду від 17 травня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху (провадження № 61-6383ск24), проте, таким правом не скористалися.

Втретє з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду 10 вересня 2024 року.

Разом із цим, ОСОБА_1 в касаційній скарзі, в заяві та поясненнях порушував питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що ні він, ні його представник - адвокат Анохін В. О. повний текст оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року не отримували. Копію оскаржуваного судового рішення від 11 квітня 2023 року адвокат Анохін В. О. отримав 14 червня 2023 року після ознайомлення з матеріалами справи. Вперше з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення його представник - адвокат Анохін В. О. звернувся до Верховного Суду 04 липня 2023 року, тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження, проте ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2023 року касаційну скаргу повернуто заявнику з підстав відсутності підпису самого ОСОБА_1 . Лише 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 зміг приїхати до свого представника і поставити підпис на касаційній скарзі, оскільки з 08 квітня 2022 року він як військовозобов`язаний мобілізований до лав Збройних Сил України. 24 квітня 2024 року його представник повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення та з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, проте ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху. Зазначену ухвалу суду він отримав 16 липня 2024 року під час проходження ВЛК у Дніпровському військовому шпиталі з метою визначення ступеня придатності до військової служби та перевірки відомостей щодо направлення на МСЕК. Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2024 року касаційну скаргу повернуто заявнику у зв`язку із не усуненням недоліків. Ураховуючи наведене, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

На підтвердження наведеного заявником було надано: копію заяви від 01 червня 2023 року про видачу копії постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, з якої видно, що представник ОСОБА_1 - адвокат Анохін В. О. отримав вказане судове рішення 14 червня 2023 року; копію військового квитка серії НОМЕР_1 ; копії посвідчень від 10 березня 2016 року серії НОМЕР_2 та від 19 липня 2023 року серії НОМЕР_3 ; копію направлення Військової частини НОМЕР_4 від 12 липня 2024 року № 15/54/1281 командиру Військової частини НОМЕР_5 на медичний огляд ОСОБА_1 військово-лікарською комісією з метою визначення придатності проходження військової служби на посаді номера обслуги зенітного кулеметного відділення.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року за клопотаннями ОСОБА_1 неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення копії ухвали, а саме: заявник мав надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші обґрунтовані підстави для поновлення цього строку, та надати відповідні докази припинення повноважень адвоката Анохіна В. О. діяти від імені ОСОБА_1 в суді касаційної інстанції в період з 28 липня 2023 року (ухвала про повернення касаційної скарги) до 24 квітня 2024 року (вдруге подана касаційна скарга); надати нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

16 грудня 2024 року, виконуючи вимоги ухвали Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що він з 08 квітня 2022 року перебуває на військовій службі за мобілізацією, тому він не міг об`єктивно контролювати процес оскарження відповідних судових рішень, оскілки він перебуває у зоні бойових дій, а отже в даних умовах забезпечити ефективний зв`язок, у тому числі інтернет-зв`язок не є можливим. Судом встановлено факт, що його адвокат Анохін В. О. своєчасно у відповідності до вимог чинного законодавства звернувся із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення до Верховного Суду, проте касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку із тим, що на думку суду, касаційна скарга не мала особистого підпису ОСОБА_1 . З адвокатом Анохіним В. О. він зміг зустрітися лише 22 квітня 2024 року, після того як йому було надана відповідна можливість для медичного огляду у зв`язку із загостренням хвороби. Тобто, лише 22 квітня 2024 року він особисто підписав касаційну скаргу з метою порушення касаційного провадження. Таким чином безпідставного пропущення строку на касаційне оскарження ним не допущено. Окремо слід зауважити що наразі чинним законодавством України передбачено можливість зупинення процесуальних строків, якщо одна із сторін у справі перебуває да чинній військовій службі.

Вважає, що зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Відповідно до частини першої, другої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Частиною першою статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Отже, наведені ОСОБА_1 доводи про те, що він лише 22 квітня 2024 року приїхав до свого представника і поставив підпис на касаційній скарзі, оскільки з 08 квітня 2022 року він як військовозобов`язаний мобілізований до лав Збройних Сил України, не приймаються судом до уваги, оскільки за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії у суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки, тому ОСОБА_1 міг приймати участь у цій справі як самостійно, так і за участю адвоката, який зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року, а саме - не надав доказів припинення повноважень адвоката Анохіна В. О. діяти від імені ОСОБА_1 в суді касаційної інстанції в період з 28 липня 2023 року (ухвала про повернення касаційної скарги) до 24 квітня 2024 року (вдруге подана касаційна скарга).

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження з наведених підстав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявнику.

З урахуванням наведеного, оскільки недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року, в повному обсязі усунуто не було, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев