Провадження № 2-др/643/9/24
08.02.2024 м. Харків
Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Короткий зміст вимог заяви та доводів відповідача
Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 січня 2024 року у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

У порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Іванченко А.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення в частині розподілу понесених відповідачем судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначила, що вартість послуг (гонорар) адвоката Іванченко А.В. визначена у Додатковій угоді №1 від 18.10.2023, в якій сторони погодили порядок оплати юридичних послуг, в якій погодили оплату гонорару адвоката за надання професійної правничої допомоги у фіксованому розмірі. Посилалася, що 19 січня 2024 року між адвокатом Іванченко А.В. та Сапотою О.М. був підписаний Акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) у справі №643/10135/23 у розмірі 15000,00 гривень за надання ОСОБА_1 адвокатом Іванченко А.В. таких послуг: 1) вивчення судової практики, визначення та погодження з Клієнтом правової позиції у справі; 2) підготовка, складання та подання до Московського районного суду м. Харкова відзиву б/н від 23.10.2023 на позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зауважувала, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За вказаних обставин просила стягнути з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 понесені під час розгляду вказаної вище цивільної справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.

Аргументи учасників справи

30 січня 2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» адвоката Крюкової М.В., в якому вона, користуючись вимогами ст. 137 ЦПК України, просить зменшити витрати на оплату правової допомоги із заявлених відповідачем до стягнення 15 000,00 гривень до 1000,00 гривень. В обґрунтування поданого клопотання посилалася, що позивач вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, заявлену відповідачем в сумі 15 000,00 гривень, завищеним, необґрунтованим, виходячи з такого. Так, представник позивача посилаючись на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Посилалася, що ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також представник просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах у справі №910/15944/17 від 24.01.2019, №917/1071/18 від 19.02.2019. По суті заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне зазначити, що відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в сумі 15 000,00 гривень, заявлений відповідачем, є неспівмірним зі складністю справи та витраченим часом на підготовку та подачу відзиву, а також формування правової позиції. Тому, враховуючи викладене, представник позивача вважає обґрунтованими витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу в сумі 1 000,00 гривень.

Рух справи

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Іванченко А.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у судовому засіданні.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Крюкова М.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялася належним чином та своєчасно, через підсистему «Електронний суд» надала суду заяву про розгляд заяви за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Іванченко А.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення були повідомлені своєчасно та належним чином, через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява, в якій вона просить суд проводити розгляд заяви за відсутності відповідача та її представника, у поданій заяві просить задовольнити вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час розгляду цивільної справи представник відповідач адвокат Іванченко А.В. у відзиві на позовну заяву зробила заяву про надання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, яких понесла відповідач, у зв`язку з розглядом цивільної справи у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У передбачений законом строк представник відповідача звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень. В обґрунтування зазначених витрат надала суду: Договір про надання правничої допомоги від 18 жовтня 2023 року; Додаткову угоду №1 від 18.10.2023 до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 18.10.2023; Акт приймання передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 19.01.2024, підписаний між ОСОБА_1 та Адвокатом Іванченко Анастасією Валеріївною.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 вказаного вище Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, як це унормовано положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування гонорару за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірнимі з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема у положеннях частин п`ятої та шостої статті, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в особі адвоката Крюкової М.В., скориставшись своїм правом, звернулася до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав того, що відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в сумі 15 000,00 гривень, як на її думку, є неспівмірним із складністю справи та витраченим часом на підготовку та подачу відзиву, а також формування правової позиції.

Отже, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: надасть договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг (в разі наявності таких), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, судом встановлено, що 18 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Іванченко А.В. укладений Договір про надання правничої допомоги, за якого адвокат Іванченко А.В. зобов`язалася надавати Клієнту правову допомогу у справі №643/10135/23, Адвокат зобов`язується надати необхідну правову допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВРУ. Умовами п. 5.1. Договору сторонами погоджено, що виплата адвокату гонорару та компенсації витрат здійснюється відповідно до Додаткової угоди, що є невід`ємною частиною цього Договору.

В Додатковій угоді №1 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 18.10.2023 від 18.10.2023 сторонами погоджено, що вартість послуг становить надання Адвокатом таких послуг: професійна правнича допомога Клієнту (консультування Клієнта, визначення правової позиції у справі, підготовка, підписання та подання відзиву на позовну заяву, заперечень, клопотань, пояснень, апеляційних скарг, відзивів, участь особиста, дистанційна, шляхом відеоконференції) Адвоката у судових засіданнях у справі за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в Московському районному суді м. Харкова 15 000,00 гривень (п.п. 4.1. п. 4 Додаткової угоди №1). Умовами п.п. 4.12. п. 4 Додаткової угоди №1 визначено, що належним наданням послуг є здійснення Адвокатом як визначеного переліку цілком, так і будь-якої дії/послуги окремо, залежно від доцільності/необхідності її вчинення у взаємозв`язку із обраною правовою позицією у справі на даній стадії судового процесу. Умовами п.п. 4.3. п. 4 Додаткової угоди № 1 сторонами погоджено, що гонорар Адвоката сплачується Клієнтом протягом 30 днів з дня прийняття судом рішення по справі.

Акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) року підписаний між ОСОБА_1 та Адвокатом Іванченко Анастасією Валеріївною 19 січня 2024 року. Зі змісту вказаного акту вбачається, що в період з 18 жовтня 2023 року по 17 січня 2024 року Адвокат надав, а Клієнт отримав такі послуги: 1) Вивчення судової практики, визначення та погодження із Клієнтом правової позиції у справі №643/10135/23, на що Адвокатом витрачено 2 години часу; 2) Підготовка, складення та подання до Московського районного суду м.Харкова відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, викладеного Адвокатом на 3 (три) сторінках, вартість наданих Адвокатом послуг погоджено у 15 000,00 гривень.

Водночас, на думку суду, визначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не є обґрунтованими та доведеними у контексті наданих нею послуг із урахуванням складності справи, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд, враховуючи наявність заяви представника позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вважає, що наявні підстави для часткового відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони; врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, розумну необхідність судових витрат у цій справі, дійсне опрацювання адвокатом законодавчої бази по суті спору та складання відзиву на позовну заяву, який за своїм обсягом містить три сторінки тексту з посиланням на правові норми, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача у загальній сумі 3 000,00 гривень, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, на підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Зі змісту Договору про надання правничої допомоги від 18 жовтня 2023 року, Додаткової угоди № 1 18 жовтня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 18 жовтня 2023 року, акту приймання-передавання від 19 січня 2024 року не вбачається, що сторони визначили погодинну ставку гонорару адвоката.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру і порядку обчислення таких витрат

Здійснивши аналіз акту приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 19 січня 2024 року, суд доходить висновку, що неможливо встановити, яку вартість становить одна година витраченого адвокатом часу роботи, позаяк вказаний акт не містить відомостей щодо кількості годин, витрачених адвокатом на складання трьох сторінок відзиву на позовну заяву, а тому визначити, чи відповідає вартість наданих адвокатом послуг витраченому адвокатом часу та обсягу виконаної адвокатом роботи, - не передбачається за можливе.

Отже, виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», викладеними у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу про те, що розмір заявлених до відшкодування відповідачем витрат на правову допомогу в сумі 15 000,00 гривень є неспівмірним із складністю справи та витраченим часом на підготовку та подачу відзиву, а також формування правової позиції. Відтак, враховуючи обсяг наданих адвокатом Іванченко А.В. юридичних послуг відповідачу ОСОБА_1 у даній справі у виді вивчення судової практики, підготовки та складання відзиву на позовну заяву, зміст якого становить за обсягом три сторінки, суд доходить висновку, що розмір належних до відшкодування позивачем відповідачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 гривень буде співмірним до складності даної справи, витраченим адвокатом часу на підготовку та подання відзиву на позовну заяву та на формування правової позиції у справі з вивченням відповідної судової практики.

Разом з тим, посилання представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу на те, що витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем до відшкодування в сумі 15 000,00 гривень необхідно зменшити до 1 000,00 гривень, то суд вважає такі посилання представника позивача його суб`єктивною оцінкою, які спростовуються матеріалами справи щодо обсягу наданих юридичних послуг представником відповідача адвокатом Іванченко А.В. відповідачу ОСОБА_1 .

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, при цьому розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Зі змісту вказаних вище правих норм вбачається, що саме склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та, постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц та від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат позивачем не доведено неспівмірність витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, в цій частині та можливості відшкодування таких витрат саме в сумі 1 000,00 гривень.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про доведеність відповіадчем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у встановленому судом загальному розмірі в сумі 3000,00 гривень.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ;

відповідач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 12 лютого 2024 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова