Номер провадження: 22-ц/813/1329/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивачка ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року, ухваленого Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Тополевої Ю.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 19 червня 2020 року позивачка виявила, що її квартира була залита водою, в зв`язку із чим постраждала майже уся квартира, зруйнувалася стеля і стіни, електромережі та інше майно. Згідно акту, складеного комісією ЖКС «Хмельницький» 01 липня 2020 року, встановлено, що залиття сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 (квартири поверхом вище квартири позивача), і на день обстеження комісія встановила: під час залиття 19 червня 2020 року в квартирі АДРЕСА_3 , квартирою АДРЕСА_4 а постраждали: кімната житлова 13,34 кв.м, туалетна кімната 5,37 кв.м, коридор 12,2 кв.м. А саме: 1) Кімната житлова 13,34 кв.м: внаслідок залиття частково руйнувався стеля та частина штукатурки відійшла від стелі та від стіни, повністю відійшли від стіни шпалери, відійшов багет від стін і стелі, повністю перестали функціонувати електричні розетки, не вмикається і не вимикається освітлення, повністю зруйнований ламінат, замки якого повіддувались і піднялись до гори, залитий шкіряний диван, дерев`яні елементи якого повіддувались і потребують ремонту; 2) туалетна кімната 5,37 кв.м: внаслідок залиття повністю зруйнувалась стеля і впав, внаслідок його падіння повністю зруйнована душова кабіна (провалився її дах), вибити замки душової кабіни, внаслідок чого вона не зачиняється, пошкоджена підлогова плитка, внаслідок падіння стелі вона тріснула по діагоналі уздовж душової кабіни, повністю перестали функціонувати електричні розетки, не вмикається і не вимикається освітлення; 3) коридор 12,2 кв.м внаслідок залиття частково руйнувався, стеля та частина штукатурки відійшла від стелі та від стіни, повністю відійшли від стіни шпалери, відійшов багет від стін і стелі, повністю перестали функціонувати електричні розетки, не вмикається і не вимикається освітлення, повністю зруйнований ламінат, замки якого повіддувались і піднялись до гори.

Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири позивач звернулась до ТОВ «Віскон», згідно комерційної пропозиції якого вартість відновлювального ремонту квартири позивача складає 114224 грн.

Представник позивача направила на адресу відповідача претензію поштовим відправленням з наданням вказаної вартості відновлювального ремонту та вимогою сплатити таку вартість, що виникла з вини відповідача внаслідок залиття квартири.

Після отримання претензії відповідач дав зобов`язання своїми силами провести відновлювальний ремонт у квартирі позивача, розписку давати відмовився, проте надав копію свого паспорту та ідентифікаційного коду, але до теперішнього часу ніяких дій не вчиняє.

На підставі заяви позивача до ПП «Одеській науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скібінського С.С було укладено договір про проведення експертного дослідження № 043 від 24 серпня 2020 року. Відповідно до висновку експертного дослідження розмір матеріальної шкоди, завданого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить: 116857 грн. Відповідно до рахунку оплата за проведення експертного дослідження згідно із Договором № 043 від 24 серпня 2020 року становить 5000 грн.

У зв`язку з викладеним позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав та просила стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 116857 грн, покласти на відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 5000 грн вартість проведення експертизи та судовий збір в розмірі 1639,40 грн.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому заперечував проти позову в повному обсязі, зазначивши, що затоплення сталося не з квартири відповідача та не з його вини, а наданий позивачем акт про залиття суперечить щодо дати вчинення затоплення, а також складений без огляду квартири відповідача комісією у складі начальника дільниці № 2 КП ЖКС «Хмельницькій» Пилипчук Б.І., майстрів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Тому, цей акт не може прийматися судом до уваги.

Зазначаючи про необґрунтованість позовних вимог, сторона відповідача зазначає, що ОСОБА_2 не є власником квартири під АДРЕСА_2 , раніше на праві власності відповідачу належала квартира АДРЕСА_4 у вказаному будинку. Згідно відомостей з електронного реєстру прав власності, право власності за квартирою АДРЕСА_4 ні за ким не зареєстроване. Відповідно до висновку експерта Скибінської Т.М., наданого позивачем, на момент проведення обстеження експертом не встановлено причин залиття квартири позивача. В самому акті про залиття не вказані причини залиття квартири відповідача, натомість вказано про те що в квартирі мережі трубопроводу та каналізації знаходяться у незадовільному стані, а сам акт не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, адже не містить відомостей про вартість пошкоджень, спричинених залиттям. Акт був складений за відсутності відповідача та в квартирі, яка відповідачу не належить та в ньому не вказана причина залиття та безпосередній причино-наслідковий зв`язок між діями мешканця квартири та тим, що мережі трубопроводу та каналізації знаходяться у незадовільному стані.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 116857 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1639 грн, а також витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції неправильно надано оцінку встановленим обставинам справи, оскільки відповідачем ніколи не визнавалися обставини, які викладені в акті огляду приміщення від 01 липня 2020 року, про існування якого стало відомо лише під час розгляду справи, а також складений без огляду квартири комісією у складі начальника дільниці № 2 КП ЖКС «Хмельницький» Пилипчук Б.І., майстрів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 ніколи не був власником квартири під АДРЕСА_2 , раніше на праві власності відповідачу належала квартира АДРЕСА_4 у вказаному будинку.

Відповідно до висновку експерта Скибінської Т.М., наданого позивачем, на момент проведення обстеження експертом не встановлено причин залиття квартири позивача. В самому акті про залиття не вказані причини залиття квартири відповідача, натомість вказано про те що в квартирі мережі трубопроводу та каналізації знаходяться у незадовільному стані.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що вищевказаний акт комісії не відповідає вимогам Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), адже не містить відомостей про вартість пошкоджень спричинених залиттям, акт складений за відсутності відповідача та в квартирі, яка відповідачу не належить.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року № 569/14230/15-ц, від 21 лютого 2018 року № 2-1974/11, від 22 травня 2019 року № 640/8205/17, від 18 грудня 2019 року № 711/7670/16-ц, якими відмовлено у відшкодуванні шкоди, завданої залиттям, у зв`язку з тим, що складені акти про залиття не відповідають вимогам, передбаченим Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, а в постанові від 04 вересня 2020 року № 761/46293/18 встановлено, що на момент залиття не складався перелік пошкодженого майна, звіт про оцінку вартості збитків складений у грудні 2017 року, що позбавило суди можливості зробити висновок про пошкодження майна саме подією залиття приміщення, що сталася у квітні 2017 року.

Крім цього, позивач або працівники КП ЖКС «Хмельницький» не пропонували взяти участь в з`ясуванні причин залиття, не оглядали квартиру відповідача, не пропонували взяти участь у складанні акту, до отримання копії позову відповідачу не було відомо про існування акту, не встановлено причин затоплення квартири позивача, в квартирі відповідача жодного аварійного витікання води не було, матеріали справи не містять жодного доказу аварійної ситуації в квартирі відповідача.

Тому, скаржник вважає, що акт КП ЖКС «Хмельницький», який складений через десять днів після події, є неналежним доказом оскільки по формі не відповідає вимогам вказаним Правилам, не відображено причину залиття, характер залиття, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість),не вказана причина залиття та безпосередній причино-наслідковий зв`язок між діями мешканця квартири та тим, що мережі трубопроводу та каналізації знаходяться у незадовільному стані.

Відповідач не приймав участі при огляді залиття квартири комісією, не був для цього запрошений, не мав можливості зауважити чи заперечити з питань огляду і не отримував під розписку акт про залиття, та розрахунки збитків на підставі такого акту не є достовірними.

Крім того, позов пред`явлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові, оскільки затоплення квартири позивача було здійснено з квартири АДРЕСА_2 , відповідач ніколи не був власником вищевказаної квартири та ніколи там не проживав, йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_4 у вищевказаному будинку.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи не значної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про відшкодування майнової шкоди у розмірі 121857 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 грудня 2009 року (а.с. 14).

Із акту № б/н від 01 липня 2020 року вбачається, що 19 червня 2020 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири АДРЕСА_4 . В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_4 було встановлено, що в зазначеній квартирі мережі трубопроводу та каналізації знаходяться у незадовільному стані, що призвело до залиття. Винуватець шкоди ОСОБА_2 відмовився від підпису за присутності свідків (а.с. 15).

Висновком № 068/2020 будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження від 11 вересня 2020 року встановлено, що в результаті проведеного візуально-інструментального обстеження експертом були виявлені характерні сліди від залиття в приміщеннях № 9 та № 10 квартири АДРЕСА_1 . Виходячи з того, що експерт не був присутній під час залиття приміщення квартири АДРЕСА_1 , відповідь на поставлене питання, відповідно до п. З Методики «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками», Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України, 2005 (реєстраційний код 10.6.11), базується на підставі даних, значених в копії Акту від 01 липня 2020 року, згідно якого зазначено, що: «...В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_4 було встановлено, що в значеній квартирі мережі трубопроводу та каналізації знаходяться у незадовільному стані, що призвело до залиття». Вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів), які необхідно виконати для усунення пошкоджень, спричинених залиттям приміщення квартири АДРЕСА_1 , визначена відповідно до вимог ДСТУ (з урахуванням ПДВ та фізичного зносу) складає: 116 857 грн (а.с. 28-35).

Судом встановлено, що фактично квартирою, яка знаходиться вище квартири позивача та із якої сталося залиття, є квартира АДРЕСА_5 а вказана в акті № б/н від 01.07.2020 року в зв`язку із тим, що в будинку АДРЕСА_3 знаходяться дві квартири під АДРЕСА_4 .

Так, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 18 липня 2012 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 22 квітня 2021 року, вбачається, що власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 19,7 кв.м, житловою площею 13,7 кв.м є ОСОБА_2 (а.с. 102-104).

Власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м є ОСОБА_5 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26 липня 2000 року (а.с. 115).

Із відповіді КП «ЖКС «Хмельницький» № 1180 від 24 листопада 2021 року вбачається, що квартира під АДРЕСА_2 відсутня. За вказаною адресою в управлінні КП «ЖКС «Хмельницький» значиться квартира під АДРЕСА_4 . Відповідно бухгалтерської бази даних КП «ЖКС «Хмельницький» по кв. АДРЕСА_4 особовий рахунок відкрито на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 717 від 03 липня 2012 року (а.с. 156).

Ухвалою суд від 04 листопада 2021 року призначено у цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: 1. Чи дійсно квартира АДРЕСА_1 розташована під квартирою АДРЕСА_4 у цьому будинку? 2.Що стало фактичною причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , яке відбулося 19 червня 2020 року? 3. Чи є пошкодження у квартирі АДРЕСА_1 після залиття, яке відбулося 19 червня 2020 року? Якщо так, то які саме? 4. Який обсяг та вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в квартирі АДРЕСА_1 після залиття, що відбулося 19 червня 2020 року? 5. Яка вартість завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 ? 6. У якому технічному стані знаходиться мережа трубопроводу та каналізації в квартирі АДРЕСА_2 ? Чи міг такий стан стати причиною залиття квартири під АДРЕСА_1 ? 7. Чи проходить через квартиру під АДРЕСА_1 стояк холодної води, мережа трубопроводу та каналізації? Якщо так, чи міг стати причиною залиття квартири АДРЕСА_1 незадовільній стан стояку холодної води, мережі трубопроводу, каналізації, розташовані саме у цій квартирі? 8. Чи перебувають дії (бездіяльність) власника квартири АДРЕСА_2 в прямому зв`язку із причинами залиття квартири АДРЕСА_1 ? Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 .

09 лютого 2000 року ОСОБА_2 ознайомився з клопотанням експерта та розрахунком щодо оплати проведення експертизи, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 165).

Листом № 21-7277 від 29 березня 2022 року ОНДІСЕ повідомило суд про залишення ухвали від 04 листопада 2021 року без виконання в зв`язку із тим, що станом на 29 березня 2022 року рахунок вартості проведення експертизи не сплачено (а.с. 175).

Задовольняючи позовні вимоги, суд із посиланням на вимоги ст. 22, 81, 1166 ЦПК України, вважав, що відповідач ОСОБА_2 на власний розсуд скористався правом доведення відсутності вини в його діях щодо завдання майнової шкоди ОСОБА_1 . В той же час з боку позивача надані належні та допустимі докази на підтвердження завдання з боку ОСОБА_2 їй майнової шкоди як власника квартири АДРЕСА_2 .

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частина друга ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавала шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного право порушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76,80 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, тоді як на позивача покладено тягар доведення факту наявності шкоди.

Основними доказами, на які посилається позивач, є акт про наслідки залиття квартири від 01 липня 2020 року та висновок експерта будівельно-технічного експертного дослідження від 11 вересня 2020 року.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року N 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку N 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Окрім, забезпечення присутності осіб, визначених у зазначених Правилах, зацікавленим особам слід домогтися належного оформлення акта (оскільки нерідко представники ОСББ, житлово-експлуатуючих організацій та інші особи, що входять до складу комісій, не мають юридичної освіти, в силу чого складають акти про залиття, не вказуючи необхідної інформації). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: "чітко зазначити причини". Проста фіксація замокання стін та стелі не буде розцінена судом як належний доказ того, що залиття сталося з вини відповідача.

Наданий позивачкою акт, в цілому, відповідає наведеним вимогам та йому притаманні такі властивості доказу як належність, допустимість, достовірність (ст. 77, 78, 79 ЦПК України).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на акт складений за його відсутності і він не знав про нього аж до розгляду справи, не заслуговують на увагу, оскільки такий містить зазначення про те, що винуватець шкоди ОСОБА_2 відмовився від підпису за присутності свідків.

Помилковим є також думка відповідача про те, що акт не містить відомостей про вартість пошкоджень спричинених залиттям, тощо, оскільки, реалізуючи будь-який нормативно-правовий акт, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, всі ключові вимоги до такого дотримано: вказані дата складання акту, склад комісії - а це працівники КП ЖСК «Хмельницький», об`єкт обстеження належна позивачці квартира, виявлені пошкодження у вигляді залиття житлового приміщення позивачки та джерело такого пошкодження, обсяг пошкоджень, а також чітко зазначено про причину залиття внаслідок обстеження вище розташованої квартири незадовільний стан мережі трубопроводу та каналізації, і зазначено про відмову відповідача підписати акт в присутності свідків.

Оскільки судом вірно встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано належність вище розташованої квартири саме відповідачу, то вказаний Акт відповідає всім вимогам, які до нього ставляться, і який в сукупності з іншими дослідженими судом доказами покладено в основу судового рішення про задоволення позовних вимог.

Довід скарги про складення Акту через 10 днів після події, щодо якої він складався, не спростовує наведених відомостей та не впливає на зміст зафіксованих в цьому відомостей, крім того, законодавець не встановлює строк для його складення.

Клопотання про виклик та допит вказаних осіб, які брали участь у складенні акту, відповідачем на спростування висновків суду апеляційна та викладених в акті обставин скарга не містить.

Як не надано відповідачем доказів того, що він звертався до відповідних організацій щодо незадовільного стану мереж трубопроводу та каналізації, що знаходяться в належній йому квартирі, у той час коли згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, тощо.

Як не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про неналежність надано позивачкою доказу висновку експерта Скибінської Т.М. щодо розміру завданої ОСОБА_1 шкоди.

Вказаний висновок експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження № 068/2020 від 11 вересня 2020 року незалежно від його кваліфікації як висновку експертизи є письмовим доказом, який стосується предмета доказування в справі та наданий позивачкою в обґрунтування розміру понесених нею збитків, у зв`язку з чим підлягав спростуванню відповідачем та оцінці судом у загальному порядку.

Крім того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року за клопотанням відповідача у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу щодо предмета доказування по теперішній справі, яким є місце розташування квартири позивачки під квартирою АДРЕСА_4 , причина залиття, наявності та переліку пошкоджень, вартість та обсяг відновлювальних робіт, технічний стан мереж трубопроводу та каналізації в квартирі АДРЕСА_4 , причинного зв`язку дій/бездіяльності відповідача із залиттям, тощо, витрати за проведення якої було покладено саме на відповідача як особу, що заявила відповідне клопотання.

Будучи ознайомленим із клопотанням експерта про оплату експертизи 09 лютого 2022 року, відповідач у встановлений йому для цього строку не виконав свого процесуального обов`язку, не сплативши вартість експертизи13591,44 грн, через що листом експертної установи від 29 березня 2022 року ухвалу суду про призначення по справі експертизи залишено без виконання.

За таких обставин суд підставно розглянув справу на підставі наданих сторонами доказів.

Отже, наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 06 лютого 2024 року.

Судді: М.В. Назарова В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко