12.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/9055/24
Провадження № 2/205/3572/24
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншому суду

12 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 надала до суду вищезазначену позовну заяву.

Суддею через систему «Електронний суд» отримано відповідь № 685829 від 10 липня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації відповідача, відповідно до якої відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 31 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю, що цивільну справу необхідно передати на розгляд іншому суду з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до матеріалів справи позивач звернувся до суду із позовною заяву до ОСОБА_1 , де просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість не облікованої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 120 669,29 грн.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Положеннями ст. 30 ЦПК України визначено перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, та такий перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Разом з тим поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) є більш широке, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило вказаної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 визначено, що: «за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.»

За такого, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 61-14226св19 вказав на те, що у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності.

Відтак, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Спір між сторонами виник з питань надання послуг з електроенергії до житла за адресою: АДРЕСА_2 , такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позовна заява про стягнення вартості не облікованої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 , має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Так, з наданих суду матеріалів випливає, що нерухоме майно, з приводу утримання якого виник спір, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Дніпра відноситься до Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.

Більш того, в позовній заяві представник позивача також зазначила адресу відповідача ОСОБА_1 саме АДРЕСА_2 , але чомусь без обґрунтування вибору підсудності для подання позовної заяви звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Частиною 9 статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, справа не підсудна Ленінському районному суду м. Дніпропетровська та підлягає направленню за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, вважаю за необхідне передати матеріали за позовною заявою АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 259, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії передати на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (49000, м. Дніпро, вул.Новоселівська, буд. 9).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П. Терещенко

.