Справа № 373/2498/23
Провадження № 2/359/1121/2024
03 липня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Бокей А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
26 грудня 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за підсудністю надійшла вище зазначена цивільна справа.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.10.2019 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , було укладено Договір позики № 2148875. Договір укладено в електронній формі та на умовах пропозиції (оферти). На підставі вказаного договору ОСОБА_1 було перераховано кошти у розмірі 6000 гривень, які були перераховані на картковий рахунок НОМЕР_1 .
Крім того позивач зазначає, що 10.03.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «СІРОКО Фінанс» було укладено Договір факторингу № 002-100320 від 10.03.2020, яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу № 20210622/1 від 22.06.2021, яке набуло статусу кредитора, в тому числі право грошової вимоги до ОСОБА_1 ..
Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а. с. 42).
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 56-57).
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача Бачинського О.М. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити ( а. с. 74-75).
Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надав, у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань до суду не надійшло.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2019 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №2148875, відповідно до якого сторони домовилися про надання позики в сумі 6000 гривень, на строк - 30 календарних днів, базова процентна ставка 1,60% (а. с. 7 на звороті).
Кредитний договір укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора та підписаний відповідачем з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується в тому числі довідкою про ідентифікацію (а. с. 8).
Договір підписаний сторонами електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, у тому числі відповідачем: з використанням одноразового ідентифікатора x1DH9QBTh1.
Разом із з цим, ані з позовною заявою ані з клопотаннями про приєднання доказів позивачем зазначені Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) суду надано не було.
Факт укладення договору та отримання зазначених в Договорі коштів відповідачем не оспорюється.
10 березня 2020 року між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір факторингу № 002-100310 за яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Сіроко фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2148875 від 22 жовтня 2019 року. Ця обставина підтверджується договором та доданими до нього документами ( а. с. 29-34).
Крім того 22 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Атеміда-Ф» та ТОВ «Сіроко фінанс» було укладено договір факторингу № 20210622/1 за яким ТОВ «Сіроко фінанс» відступило ТОВ «Артеміда Ф» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2148875 від 22 жовтня 2019 року. Ця обставина підтверджується договором та доданими до нього документами ( а. с. 10-14).
Судом також встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики № 2148875 та досудову вимогу ( а. с. 15-16).
Аналіз цих письмових доказів свідчить про те, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитодавця за договором про надання коштів на умовах вказаного споживчого кредиту.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
За правилом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з дотриманням умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог з дотриманням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч. ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Встановлено, що договір про надання кредиту підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
Право позивача нараховувати проценти на прострочену заборгованість у визначеному у Договорі розмірі, у даному випадку не суперечить вимогам ч.2 ст. 625 ЦПК України.
Так, в силу вимог ч.2 ст.625 УК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Правильність здійснених позивачем розрахунків перевірена судом та не викликає сумнівів. Будь-яких заперечень щодо нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Встановлено, що відповідач зобов`язання за вказаними кредитними договорами належним чином не виконав, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договорами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та повністю доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 945 від 27 листопада 2023 року ( а. с. 39).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження таких обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Встановлено, що 23 листопада 2023 року між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було укладено договір про надання правової допомоги № 20231123-2 ( а. с. 27-28).
Натомість в порушення вище зазначених вимог та роз`яснень докази на підтвердження суми витрат на правничу допомогу в матеріалах відсутні.
З цих підстав, суд дійшов висновку про недоведеність факту та розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 08.07.2024.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів