Справа № 452/4168/24
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

"30" грудня 2024 р. м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

07 листопада 2024 року згідно штампу на поштовому конверті ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, який зареєстровано 14 січня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області, відповідний актовий запис №7. Позивач вказав, що від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Зазначає, що сторони втратили почуття любові, взаємоповаги та підтримки один до одного, проживають окремо та не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам.

13 листопада 2024 року вказана позовна заява надійшла до канцелярії суду.

Пред`явлена позовна заява ухвалою суду від 03 грудня 2024 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги, передбачені стст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, судом було зазначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.106 Сімейного кодексу України (далі - СК України), подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Відтак, у разі якщо від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, то подружжя має право звернутися до органу державної реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою про розірвання шлюбу, вирішивши таке питання в досудовому порядку.

Разом з тим, попри існування можливості досудового врегулювання спору, позивач ОСОБА_1 відомостей щодо вжиття відповідних заходів такого врегулювання в позові не зазначив.

Крім цього, суд зазначав, що згідно п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для

фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Також, суд вказував, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.,5 ч.3 ст.175 ЦПК України), а відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

В позовній заяві міститься ім`я, зокрема, відповідача ОСОБА_3 та зазначено останнє відоме місце її проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , за якою зареєстрований та проживає сам позивач.

Разом з тим, як встановлено зі змісту позовної заяви сторони спільно не проживають.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За приписами п.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Разом з тим, з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 18 листопада 2024 року, яка надійшла до суду 26 листопада 2024 року, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою не значиться.

Крім того, як вбачається з відповіді №928001 з Єдиного державного демографічного реєстру від 27 листопада 2024 року, особу за такими параметрами як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не знайдено.

Суд зауважив, що реєстрація місця проживання - це офіційний процес фіксації громадянина за певною адресою. В Україні така реєстрація є обов`язковою для всіх громадянУкраїни, іноземців, які проживають на території країни, та осіб без громадянства, незалежно від віку.

При цьому, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється відповідними органами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження такого органу.

Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, встановлених законом.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», положення якого діяли на момент виникнення відповідних правовідносин, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Разом з тим, суд вказував, що позов не містить обґрунтування підстав для звернення безпосередньо до Самбірського міськрайонного суду Львівської області та суд, виходячи зі змісту позову і доданих до нього документів, не може встановити дотримання позивачем територіальної юрисдикції спору, визначеної законом, виходячи з наступного.

Із матеріалів позовної заяви встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є громадянином Республіки Польща.

Як зазначено у позовній заяві, остання відома адреса перебування відповідача ОСОБА_3 зазначена за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позивач посилаючись на те, що це є останнім відомим місцем реєстрації проживання/перебування відповідача звернувся з позовом саме до Самбірського міськрайонного суду Львівської області, однак, в позовній заяві відсутнє посилання на відповідні докази такого проживання/перебування відповідача, зареєстроване у встановленому порядку та/або підтверджене належними доказами.

Тобто, з поданої позовної заяви та доданих до неї документів встановити зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 , або місцезнаходження її майна чи постійного її заняття (роботи) для надіслання судових повісток або визначення підсудності суд не в змозі, оскільки позивачем не надано належної інформації та жодного доказу, що відповідач дійсно проживала/перебувала (або проживає/перебуває) за вказаною в позові адресою, працює або володіє майном в межах територіальної підсудності Самбірського міськрайонного суду Львівської області.

Крім того, з інформації, отриманої судом, місце проживання чи перебування відповідача за вказаною в позові адресою встановити не представилось можливим, що в сукупності унеможливлює вирішення питання про підсудність даної справи Самбірському міськрайонному суду Львівської області.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору та надати інформацію на підтвердження місця проживання чи перебування відповідача ОСОБА_3 або місце її постійного заняття (роботи) чи місце знаходження її майна на території Самбірського району Львівської області.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 5 (п`яти) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалу суду було скеровано на адресу позивача ОСОБА_5 , зазначену останнім в позовній заяві, разом з тим конверт з рекомендованим повідомленням 11 грудня 2024 року повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Разом з тим, позивач у відповідності до вищевказаних вимог закону не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інформація про хід розгляду справи розміщується на сайті суду і є загальнодоступною, однак позивач не цікавиться провадженням у справі.

Відтак, на переконання суду, позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про наявність ухвали суду від 03 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без руху.

У визначений судом строк зазначені в ухвалі недоліки позивачем усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М. Кущ