Справа № 203/691/24
Провадження № 2/0203/718/2024
УХВАЛА

28 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи питання про прийняття та об`єднання в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та стягнення грошових коштів, в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації, в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 половину депозитного вкладу, відкритого в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в період проживання однією сім`єю, а саме: 5000 доларів США.

Ухвалою суду від 04.03.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Чергове судове засідання було призначене судом на 28.05.2024 року, в яке з`явились всі учасники справи.

19.04.2024 року в системі «Електронний суд» представник відповідача подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій він зазначив, що у позовній заяві позивач претендує на кошти їх законного володільця, тому відповідач зібрав квитанції стосовно переводу своїх грошей на утримання позивачки під час спільного життя на загальну суму 116357,88 грн. Оскільки дані кошти переводились під час сумісного проживання, встановленим Кіровським районним судом міста Дніпропетровська в справі №203/911/21 від 18.04.2023 року, то відповідач в рамках зустрічної позовної заяви надає заяву про відшкодування з позивачки в порядку поділу майна не менше 246328,94 грн. ОСОБА_3 , подаючи зустрічний позов, зазначив, що у ОСОБА_4 є кошти депозитного вкладу, відкритого в АТ «Державний експертно-імпортний банк України» у розмірі не менше аніж 10000,00 доларів США, кошти, перераховані ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 116357,88 грн. З огляду на це, половина коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 становлять не менше, аніж 5000 доларів США (188150 грн + 58178,94 грн = 246328,94 грн).

Також представник відповідача зазначив, що ОСОБА_4 , проживаючи однією сім`єю з ОСОБА_3 , постійно отримувала кошти як від ОСОБА_3 , так і від інших осіб у якості оплати послуг, заробітної плати, соціальних виплат, депозитні вклади на рахунки в наступних банках: АТ «Укрексімбанк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Укрсиббанк», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Універсал Банк».

Тому представник відповідача в рамках зустрічної позовної заяви просить суд:

- визнати об`єктом права спільної сумісної власності сім`ї без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошові кошти, що були розміщені ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунках в Акціонерному товаристві «Державний експертно-імпортний банк України», Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПриватБанк», Акціонерному товаристві «Укрсиббанк», Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», Акціонерному товаристві «Універсал Банк»;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частку грошових коштів, що були розміщені за період з 19.02.2013 року по 08.02.2021 року ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунках в Акціонерному товаристві «Державний експертно-імпортний банк України», Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПриватБанк», Акціонерному товаристві «Укрсиббанк», Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», Акціонерному товаристві «Універсал Банк», в порядку поділу коштів сім`ї без реєстрації шлюбу, що становить не менше 246328,94 грн.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав зустрічну позовну заяву та просив суд прийняти її до розгляду разом з первісним позовом.

Представник позивача просив суд відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про прийняття до розгляду зустрічного позову, оскільки позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом не є взаємопов`язаними.

Суд, заслухавши пояснення та думки учасників справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що предметом позову в цивільній справі за первісним позовом є стягнення грошових коштів депозитного вкладу в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, а предметом позову у заявленій відповідачем зустрічній позовній заяві є визнання об`єктом права спільної сумісної власності та стягнення грошових коштів, що були розміщені позивачем на банківських рахунках, у період спільного проживання сім`ї без реєстрації шлюбу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що одним із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову є подання зустрічного позову у строк, визначений для подання відзиву на позов.

За правовою позицією ВП ВС, викладеною у постанові від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 (провадження №12-13гс19), ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, ЦПК України визначає, що способами захисту відповідача проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього та надання відзиву на позов або подання зустрічного позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача та в залежності від обставин справи може бути дієвим засобом захисту відповідача проти заявленого до нього позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України, задоволення зустрічного позову повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Аналіз викладених вище норм та обставин справи вказує, що матеріальні правовідносини за первісним позовом та за зустрічним позовом є різними. Оскільки перші стосуються поділу спільного сумісного майна подружжя та, відповідно, необхідності встановлення судом наявності чи відсутності підстав для їх задоволення, а другі відшкодування витрат відповідача на утримання дружини та оплату послуг, заробітної плати, соціальних виплат, депозитні вклади, що розміщувались у виді грошових коштів на банківських рахунках позивача, у період їх спільного проживання без реєстрації шлюбу.

Суд зазначає, що спільний розгляд первісного позову та зустрічного позову не є доцільним, тобто задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, такі позовні вимоги не можуть бути розглянуті спільно в одному провадженні, бо є самостійними позовними вимогами.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття та об`єднання в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову в цивільній справі. Тому на підставі положень ч. 2 ст. 193, ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічний позов слід повернути позивачу за зустрічним позовом (заявнику).

Керуючись ст. ст. 182, 189, 193, 194, 197, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У прийнятті та об`єднанні в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та стягнення грошових коштів, в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та стягнення грошових коштів повернути позивачу за зустрічним позовом (заявнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в частині повернення зустрічного позову заявнику, а в іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 04.06.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва