ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/1282/19

Провадження № 22-ц/4820/296/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: стягувача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана його представником ОСОБА_4 , на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконання за виконавчим документом та стягнення безпідставно набутих коштів (суддя Ягодіна Т.В.)

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконання за виконавчим документом та стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування заяви зазначав, що 06.08.2019 Деражнянським районним судом Хмельницької області виданий судовий наказ №673/1282/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.07.2019 до досягнення дітьми повноліття.

З заявницею вони жили в цивільному шлюбі починаючи з 2011 року. У 2018 році перестали вести спільне господарство, почали проживати окремо.

У травні батьки боржника ОСОБА_3 забрали дітей у смт. Добротвір до себе, де вони і проживають по теперішній час.

З 2014 року ОСОБА_3 підписав контракт з ЗСУ, а тому не міг особисто забрати дітей.

В кінці 2019 року заявник дізнався що на примусовому виконанні перебуває виконавчий документ про стягнення з нього аліментів.

Заявник вважає, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, самі діти вже проживали не з матір`ю, а з батьками ОСОБА_3 , а тому, в нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконання за виконавчим документом та стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено.

ОСОБА_3 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд помилково вважає, що обов`язок щодо сплати аліментів у ОСОБА_3 продовжує мати місце на даний час, оскільки діти з ним не проживають та відповідно не перебувають на повному утриманні останнього. Однак, вважає, що в нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти на користь стягувача, оскільки діти з нею не проживають та не перебувають на її утриманні. Крім того, на момент звернення стягувача до суду з метою отримання судового наказу про стягнення із скаржника аліментів, діти з нею не проживали, що підтверджується письмовими доказами, які були долучені до заяви боржником.

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що вимоги скаржника щодо скасування ухвали є необгрунтованими та безпідставними. Вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомленні у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з судовим наказом Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06.08.2019 з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Копію судового наказу з додатками 20.08.2019 судом направлено боржнику ОСОБА_3 , який був отриманий останнім 28.08.2019.

Ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви мотивована тим, що боржником не доведено, що судовий наказ було видано помилково або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Окрім того, відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст.ст. 432, 435 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, слід зробити висновок, що закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Завершенням судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені в ст. 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто, об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто, випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Судом першої інстанції враховано, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто, таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотриманням якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_1 довела наявність у себе такого права, надавши суду копії свідоцтв про народження дітей та довідку про реєстрацію місця проживання її та дітей за однією адресою, посилаючи на те, що діти перебувають на її утриманні.

При видачі судового наказу судом першої інстанції було встановлено наявність обов`язку боржника. Зазначені обставини боржником не спростовані. Заявник, посилаючись на те, що у ОСОБА_1 відсутнє суб`єктивне право вимоги до нього як до боржника, на надав суду жодного доказу на підтвердження факту проживання дітей разом з ним та їх перебування на його утриманні, як і не спростовано належними доказами факту проживання дітей разом з матір`ю.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених ст. 432 ЦПК України підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки боржником не доведено, що судовий наказ було видано помилково, або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно, відсутні підстави для задоволення і решти заявлених вимог.

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, аргументи якої знайшли належну оцінку в ухвалі суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Крім того, апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.

З огляду на викладене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана його представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай