Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/4153/24
Провадження №2/711/1663/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.

за участю

представника позивача

адвоката Андріяша Р.П.

відповідача ОСОБА_1

представника

відповідача адвоката Ткаченка В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих вчиненням кримінального проступку, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих вчиненням кримінального проступку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.2024 до Придніпровського районного суду м. Черкаси в порядку, передбаченому ст.ст. 291, 293, 302 КПК України, надійшов, складений прокурором Черкаської окружної прокуратури обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0002020 від 07.12.2023 щодо вчинення ОСОБА_1 (відповідач) кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125КК України, відповідно до якого 14.11.2023, близько 12 год.45 хв., перебуваючи на сходинковому майданчику дев`ятого поверху у п`ятому під`їзді біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_2 (позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 , один удар правою рукою в ділянку шиї спереду, від чого останній впав спиною на підлогу, але одразу підвівся, а ОСОБА_1 умисно наніс йому декілька ударів кулаками по голові, рукам і тулубу. Після цього, ОСОБА_1 , тримаючи в правій руці газовий балончик з містом речовини дратівливої та сльозогінної дії, умисно розпилив її в обличчя ОСОБА_2 .

В результаті зазначених протиправних умисних дій ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичного експерта № 02-01/1150 від 28.12.2023, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, крововиливом обличчя, які, відповідно вказаного висновку експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливів та саден верхніх кінцівок, крововиливу попереку, опіку обох очей першого ступеню, які, відповідно вказаного висновку експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, а саме, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні вказаного кримінального проступку і призначено йому покарання у виді обмеженням волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Отже, як вважає позивач, на момент звернення з позовною заявою до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вина відповідача доведена в законний спосіб, а саме на підставі рішення суду. Вказане рішення відповідачем не оскаржувалось та на даний час набуло законної сили. Внаслідок своїх протиправних дій відповідач завдав позивачу матеріальних та моральних збитків. До цього часу відповідач добровільно відшкодувати збитки не бажає, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач вказує, що матеріальна шкода, яка йому завдана кримінальним правопорушенням складає 6526,28 грн., витрати та медикаментозні препарати, що підтверджується відповідними чеками.

Неправомірними діями відповідача позивачу було завдано тілесні ушкодження, які стали наслідком отримання моральної шкоди, в зв`язку з чим погіршився стан здоров`я позивача, останній зазнав та зазнає до теперішнього часу душевні страждання, порушений звичайний спосіб життя, до цього часу позивач не може відійти від того приниження своєї честі та людської гідності, адже про побиття стало відомо всім мешканцям багатоповерхового будинку та колегам на роботі, на даний час він змушений докладати додаткові зусилля для поновлення свого звичайного способу життя.

Спричинену потерпілому моральну шкоду останній оцінює в розмірі 80 000 грн., що саме такий грошовий вираз є найменшою сатисфакцією заподіяних йому страждань, адже йому нанесли тілесні ушкодження та принизили перед сусідами.

Також, як зазначено, відповідно до договору про надання правової допомоги від 16.11.2023, потерпілий поніс витрати на правову допомогу в розмірі 20 000грн., на представлення інтересів в межах досудового розслідування, судового розгляду кримінального провадження, відповідно до договору від 14.02.2024 позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 20 000грн. на представлення інтересів при розгляді вказаної позовної заяви, що має своє підтвердження в додатках до позовної заяви, а всього витрати складають 40 000грн.

Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані матеріальні збитки у сумі 6526,28 грн. та моральні збитки у сумі 80 000 грн., а також стягнути судові витрати 41265грн. 26коп. (судовий збір 1265,26грн. та витрати на правничу допомогу адвоката 40000грн.).

Ухвалою суду від 29.05.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем відзив на позов поданий не був.

В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви та надані докази. Крім того, під час розгляду справи підтримав подану заяву про повернення зайво сплаченого судового збору у розмірі 1265грн. 26коп. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката: з моменту розслідування кримінального провадження та судовий розгляд кримінальної справи 20000грн. 00коп. (акт №7) та 20000грн. 00коп. за судовий розгляд даної цивільної справи (акт №8). У кримінальному провадженні цивільний позов заявлений не був.

В судовому засіданні відповідач та його представник визнали позовні вимоги частково, а саме відповідач згоден відшкодувати позивачу матеріальну шкоду 6526грн. 28коп. і моральну шкоду 3000грн. 00коп., в решті частині позовні вимоги не визнаються, оскільки розмір моральної шкоди є занадто завищеним і, відповідно питання про судові витрати слід вирішити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що 01.02.2024 до Придніпровського районного суду м. Черкаси в порядку, передбаченому ст.ст. 291, 293, 302 КПК України, надійшов, складений прокурором Черкаської окружної прокуратури обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0002020 від 07.12.2023 щодо вчинення ОСОБА_1 (відповідач по справі) кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125КК України, відповідно до якого 14.11.2023, близько 12 год. 45 хв., перебуваючи на сходинковому майданчику дев`ятого поверху у п`ятому під`їзді біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_2 (позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 , один удар правою рукою в ділянку шиї спереду, від чого останній впав спиною на підлогу, але одразу підвівся, а ОСОБА_1 умисно наніс йому декілька ударів кулаками по голові, рукам і тулубу. Після цього, ОСОБА_1 , тримаючи в правій руці газовий балончик з містом речовини дратівливої та сльозогінної дії, умисно розпилив її в обличчя ОСОБА_2 .

В результаті зазначених протиправних умисних дій ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичного експерта № 02-01/1150 від 28.12.2023, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, крововиливом обличчя, які, відповідно вказаного висновку експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливів та саден верхніх кінцівок, крововиливу попереку, опіку обох очей першого ступеню, які, відповідно вказаного висновку експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, а саме, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 (справа №711/909/24) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні вказаного кримінального проступку і призначено йому покарання у виді обмеженням волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. Судове рішення набрало законної сили 04.03.2024.

Суд звертає увагу на те, що вказані обставини не доказуються при розгляді цієї справи, враховуючи положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, якими визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріальна шкода, яка завдана позивачу кримінальним правопорушенням, вчиненим відповідачем, складає 6526,28 грн. (витрати та медикаментозні препарати), що підтверджується відповідними фіскальними чеками.

Матеріальна шкода у вказаному розмірі визнається відповідачем, про що він зазначив в судовому засіданні і суд його визнання позову в цій частині приймає, враховуючи норми ст. 206 ЦПК України.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 7 статті 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоди визначені статтями 1166 та 1167 ЦК України.

Так, відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою полягає в тому, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Беззаперечним є той факт, що ОСОБА_1 своїми протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, наявні у справі, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 6526 грн. 26 коп. підлягають до задоволення. При цьому, розмір шкоди не оспорюється відповідачем.

Що стосується відшкодування позивачу моральної шкоди, то суд приходить до наступного.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2022 у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20).

Крім того, згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як передбачено ч. 1 та п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

ЄСПЛ у справі «THOMA v. LUXEMBOURG» № 38432/97 від 29.03.2001 використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається, зокрема у рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Так, у рішеннях «THOMA v. LUXEMBOURG», «CALOCv. FRANCE» та «NIEDBALAv. POLAND» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає обґрунтованими та доведеними обставини про те, що позивачу завдано відповідачем моральної шкоди, тобто моральних страждань, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача, що мали місце 01.02.2024, зокрема, - вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховується наявність встановлених фактів протиправності дій відповідача щодо позивача, глибина душевних страждань (наявність негативних наслідків негативні емоції, пригнічений стан, які досягли рівня страждань, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує практику ЄСПЛ, принципи розумності, виваженості та справедливості, і вважає обґрунтованим розмір 4000 грн. 00 коп., а не 80000 грн. 00 коп., як просить позивач. Як на думку суду, визначений позивачем розмір моральної шкоди не є доведеним та обґрунтованим і є явно завищеним, та таким, що не відповідає моральним стражданням та переживанням, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача.

Крім того, суд враховує характер, обсяги та тривалість психологічних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача; переживання позивача з приводу викрадення відповідачем належного йому майна, позбавлення права користуватися викраденим майном.

На думку суду, у цій частині позов підлягає до часткового задоволення, тобто на суму 4000 грн. 00 коп., який є справедливим, розумним і виваженим. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, при подачі цієї позовної заяви до суду, позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1265грн. 26коп., що підтверджується квитанцією від 23.05.2024. Між тим, позивач користується пільгою, передбаченою п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях), у зв`язку з тим, що вказана справа стосується відшкодування матеріальних і моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому, як на думку суду, підлягає до задоволення заява позивача, яка подана його представником, про повернення позивачу сплаченого при подачі даного позову, судового збору на суму 1265грн. 26коп.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1271грн. 76коп. (1211грн. 20коп. (задоволені вимоги про стягнення матеріальної шкоди на 100%) + 60грн. 56коп. (вимоги про стягнення моральної шкоди, які задоволені на 5%)), враховуючи розмір задоволених позовних вимог.

Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати за правничу допомогу адвоката Андріяша Р.П., понесені ОСОБА_2 по даній цивільній справі у розмірі 2440грн. 00коп., враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги на 12,2%. При цьому, стороною позивача такі вимоги підтверджені дослідженими доказами: договором про надання правової допомоги від 14.02.2024, договором про надання правової допомоги від 16.11.2023, додатком до договору від 16.11.2023, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером адвоката серія СА №1086676 від 23.05.2024, актом прийому-передачі виконаних робіт до договору від 14.02.2024, що складений 28.08.2024, детальним описом виконаних робіт та здійснених витрат від 28.08.2024, квитанцією до прибуткового касового ордеру №8 від 14.02.2024. Дані докази суд вважає належними та допустимими.

Підстав для зменшення розміру витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу ОСОБА_2 суд не вбачає, незважаючи на позицію сторони відповідача, яка зазначила, що такі заявлені витрати є занадто великими.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом Андріяшем Р.П. у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_2 визнаний потерпілим (у розмірі 20000грн. 00коп.), то в цій частині вимоги не підлягають до задоволення, оскільки вони повинні вирішуватися у кримінальному провадженні за нормами ст. 126, ч.5 ст. 534 КПК України, враховуючи позицію, викладену у постановах ВП ВС у справі №462/6473/16 від 21.11.2018 та ВП ВС у справі №598/1781/17 від 17.06.2020.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 6526грн. 28коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000грн. 00коп., а всього 10526грн. 28коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги адвоката 2440грн. 00коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), за рахунок коштів Державного бюджету України, сплачений при подачі позовної заяви, судовий збір, у розмірі 1265грн. 26коп., відповідно до квитанції №8228-7457-2168-4541 від 23.05.2024.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1271грн. 76коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 16.12.2024.

Головуючий суддя С. М. Позарецька