Справа №485/1478/24
Провадження № 2/485/399/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

08 липня 2024 року м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Квєтка І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Першого Баштанського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна та заборону на його відчуження,

встановив:

08 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першого Баштанського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна та заборону на його відчуження.

В обгрунтування позову зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №374542821 від 16.04.2024 року на земельну ділянку площею 4.33 га в межах Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області кадастровий номер :06:000:0072 Снігурівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області накладено арешт та заборону на відчуженняна підставі постанови про арешт майна боржника №58478593, виданої 20.06.2019 року, яка належить ОСОБА_1

24.06.2024 року звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту та заборони відчуження з вищезазначеної земельної ділянки в зв`язку з тим, що виконавче провадження №58478595 стосовно нього завершено.

24.05.2024 року отримав відповідь, у якій зазначено, що всі виконавчі провадження, які перебували на виконанні стосовно нього завершені відповідно до чинного законодавства. При цьому, в усній формі йому повідомлено, що архіви стосовно даного виконавчого провадження знищені і тому виконавча служба зняти накладений арешт немає можливості та рекомендовано звернутись до суду.

Посилаючись на те, що за відсутності на теперішній час будь-яких виконавчих проваджень арешт майна порушує його права як власника, стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 померла, просить зняти арешт майна, накладений 20.06.2019 року за постановою державного виконавця Снігурівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу висновку, що у відкритті провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №58478593, яке завершено.

У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №32557965 зареєстровано обтяження майна ОСОБА_1 у виді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: 47957385, видана 20.06.2019 року, Снігурівським РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області.

Шляхом повного доступу до реєстру судових рішень у порядку ст.6 Закону України "Про доступ до судових рішень" з`ясовано, що на підставі судового наказу від 12.02.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 присуджено аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Позивач є боржником у виконавчому провадженні й на належне йому майно у межах цього провадження накладено арешт. У позові покликається фактично на неправомірну тривалість перебування належного йому майна під арештом.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року у справі № 336/6130/20).

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21), Верховний Суд зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивач, як боржник у виконавчому провадженні не може звертатися до суду з позовом про зняття арешту з належного йому майна, законом передбачений інший спосіб судового захисту - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не в позовному провадженні, такий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити з підстави, передбаченої п.1 ч.1 чт.186 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186, ст. 258-260 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі № 485/1478/24 за позовом ОСОБА_1 до Першого Баштанського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна та заборону на його відчуження.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Снігурівського районного суду Миколаївської області з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Квєтка