Справа № 202/8556/24
Провадження № 2/202/4195/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2024 року представник ОСОБА_4 адвокат Біжко Ю.О. через підсистему «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 07.11.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 року. За час спільного проживання, сторонами за спільні кошти у спільну сумісну власність було набуто: - 1/2 частку квартири, загальною площею - 33, 00 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1.9 Договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017 року, вбачається, що сторонами договору було погоджено: набування майна ОСОБА_2 за цим Договором вчиняється за письмовою згодою дружини ОСОБА_1 , викладеною у заяві, яка зберігається у справах нотаріуса. Отже, нерухоме майно набуте сторонами є спільною сумісною власністю та підлягає розподілу між сторонами.

Однак, відповідач ухиляється від вирішення питання про розподіл спільного сумісного майна набутого подружжям за час шлюбу у добровільному порядку., тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного, представник позивача просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 4 частину квартири, загальною площею - 33, 00 кв. м, житлова площа 17, 3 кв. м, з наступним описом: квартира складається з: 1, 5 коридори, 2- житлова, 3 кухня, 4 санвузол, І балкон, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати у справі в повному обсязі стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ..

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 08 липня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, разом з копіями долучених до неї документів, однак правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справ до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Біжко Ю.О. в судове засідання не з`явились, натомість представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 07 листопада 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року по справі № 199/8200/22.

На підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1915, до ОСОБА_2 , за письмовою згодою дружини ОСОБА_1 прийняв у спільну часткову власність 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 84326507 від 05.04.2017 року, сформованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю., та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з номером інформаційної довідки: 385212594 від: 02.07.2024 року, за ОСОБА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 1915, виданого 05.04.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю., зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частку квартири загальною площею 22 кв.м, житловою площею 17,3 кв.м, що складається з: 1,5 - коридори, 2 - житлова, 3 - кухня, 4 - санвузол, І балкон, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 19825158.

Згідно технічного паспорту

У відповідності до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості з унікальним реєстраційним номером 201-07896173 від 06.06.2024 року, оціночна вартість об`єкта нерухомого майна - квартири у АДРЕСА_1 складає 1013285,63 гривень.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Спірна частка квартири набута сторонами за час шлюбу, доказів на підтвердження факту придбання даного майна за особисті кошти одного з подружжя, не надано, тобто не спростовано презумпцію спільної сумісної власності сторін.

Таким чином, спірне нерухоме майно, у відповідності до чинного законодавства, набуває статусу спільної сумісної власності подружжя сторін, про поділ якого сторонами не досягнуто згоди.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, судом враховуються встановлені в ході судового розгляду обставин, інтереси сторін, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, вартість майна, відсутність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнати за позивачем право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , а право власності на іншу 1/4 частку квартири - залишити за відповідачем.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, з метою захисту цивільних прав та інтересів одного із подружжя - позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, вуд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За звернення до суду у 2024 році в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з позовною заявою майнового характеру, ціна позову якого складає 253321,41 гривень, у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», підлягає сплаті судовий збір в сумі 2026,57 гривень.

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.2023 року, позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, а тому у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, сторонами не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2026,57 гривень.

Керуючись ст.ст. 206, 258,259,263-265,268,273, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, - задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , а саме 1/2 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 19825158), наступним чином:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , право власності на 1/4 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , право власності на 1/4 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь держави, судовий збір в розмірі 2026,57 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський