справа № 370/1719/23 головуючий у суді І інстанції Косенко А.В.
провадження № 22-з/824/1527/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

27 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві питання про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Ковальовим Віктором Михайловичем, про ухвалення додаткового рішення (розподіл витрат на правничу допомогу) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подану представником Ніколаєнко Оленою Миколаївною задоволено частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25 червня 2018 року у розмірі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту станом на 28 травня 2023 року. Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2 169,67 грн. та за розгляд справи судом апеляційної інстанції - 3 254,21, а всього 5 423 (п`ять тисяч чотириста двадцять три) гривні 88 копійок.

07 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальова Віктора Михайловича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 3 834,00 грн.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що 01 грудня 2023 року між відповідачем ОСОБА_1 та АО «Агенція правового захисту» було укладено Договір про надання правничої допомоги. Згідно 1.2. Договору - метою укладання договору є надання правової допомоги (адвокатських послуг) Замовнику та представництво його інтересів у справі №370/1719/23 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно п. 4.1. Договору за надання правової допомоги Замовник сплачує Виконавцю грошові кошти у розмірі - по 20 000 грн за представництво інтересів позивача у кожній судовій інстанції.

Пунктом 4.2. Договору та Актом прийому-передачі наданих послуг від 11 вересня 2024 року встановлено, що оплата здійснюється шляхом видачі Виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця після надання відповідних послуг, але не раніше ніж через 90 днів після набранням судовим рішенням у справі №370/1719/23 законної сили.

Фактично, представництво інтересів відповідача у даній справі з моменту укладання договору здійснював адвокат - члени адвокатського об`єднання «Агенція правового захисту» Ковальов В.М., що підтверджено ордером, який знаходиться в матеріалах справи, та яким були надані послуги щодо правового супроводження справи в суді апеляційної інстанції на загальну суму 20 000 грн.

Даний факт підтверджено Звітом від 11 вересня 2024 року про виконання договору щодо надання правничої допомоги з детальним описом правничої допомоги, а також Актом від 11 вересня 2024 року прийому-передачі наданих послуг, підписаних сторонами без зауважень.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При цьому апеляційний суд бере до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 про те, що у процедурі розгляду такої заяви суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України), які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.

Отже, положення частини четвертої статті 270 ЦПК України про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).

Постанова Київського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року за результатами розгляду апеляційної скарги акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», поданої представником Ніколаєнко Оленою Миколаївною на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 лютого 2024 року прийнята у порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Отже, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальова В.М. про ухвалення додаткового рішення по справі підлягає розгляду у тому самому порядку, що й судове рішення по суті спору - у порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року прийнято заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальова Віктора Михайловича про ухвалення додаткового рішення (розподіл витрат на правничу допомогу), до розгляду у порядку письмового провадження. Ухвала надіслана сторонам до їх електронних кабінетів і отримана 10 грудня 2024 року. 23 грудня 2024 року від позивача надійшли письмові пояснення щодо заяви.

Колегія суддів, без виклику сторін або інших учасників справи в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на правову допомогу, вважає, що така заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Колегією суддів встановлено, що у відзиві на позовну заяву від 07 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальов В.М. вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у розмірі 20 000,00 грн у кожній судовій інстанції.

Наявність договірних відносин між АО «Агенція правового захисту» в особі старшого партнера Ковальова В.М. та ОСОБА_1. підтверджується ордером серії АІ №1000332 від 01 грудня 2023 року; договором про надання правничої допомоги від 01 грудня 2023 року.

За умовами п. 1.2 Договору, метою його укладення є надання правової допомоги (адвокатських послуг) за мовнику та представництво його інтересів у справі №370/1719/23 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору, за надання правничої допомоги замовник сплачує виконавцю грошові кошти/ винагороду у наступному розмірі: правове супроводження справи у суді (представництво інтересів замовника та складання процесуальних документів) - по 20 000,00 грн за кожну судову інстанцію. Оплата здійснюється шляхом видачі виконавцю готівкових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця після надання відповідних послуг але не раніше ніж через 90 днів після набрання судовим рішенням у справі законної сили (якщо інше не буде домовлено сторонами).

Відповідно до копії Акту прийому-передачі наданих послуг від 11 вересня 2024 року, виконавцем виконано роботи на суму 20 000,00 грн за наступні послуги:

- правове супроводження справи в суді апеляційної інстанції, що включає наступні послуги (ознайомлено з апеляційною скаргою АТ «ПриватБанк», підготовлено і подано відзив на апеляційну скаргу).

Замовник повідомлений, що згідно статті 141 ЦПК України, суд може стягнути вартість витрат на правничу допомогу лише пропорційно розміру задоволених позовних вимог 3 834,00 грн.

Відтак, колегія дійшла висновку, що ОСОБА_1 доведено достатніми, належними та допустимими доказами надання адвокатом послуг правничої допомоги.

За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

23 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Попельнюх Тетяни Іванівни щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Заначила, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та суттєво завищеним.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15 вересня 2021 року у справі №924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Колегія суддів проаналізувала надані представником ОСОБА_1. докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, та дійшла висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 6 000,00 грн, так як надані адвокатом послуги щодо ознайомлення з апеляційною скаргою та підготовка відзиву на апеляційну скаргу, з огляду на предмет спору, не є складними та не потребують значного часу, а частина доводів відзиву на апеляційну скаргу є тотожною відзиву на позовну заяву.

На підставі викладеного, також враховуючи фінансовий стан обох сторін, з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для пропорційного відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 1 150,20 грн. (19,17% від 6 000 грн.) за рахунок апелянта АТ КБ «ПриватБанк».

В іншій частині вимог заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви та ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 268, 270, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Ковальовим Віктором Михайловичем, про ухвалення додаткового рішення (розподіл витрат на правничу допомогу) - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 150 (одна тисяча сто п`ятдесят гривень) 20 копійок.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова