Справа № 461/5015/17
Провадження № 6/461/485/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.12.2024 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, треті особи - Міністерство внутрішніх справ України, Львівська міська рада про зобов`язання до вчинення дій.
Заяву мотивує тим, що вказаним рішенням було зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України у Львівській області у встановленому чинним законодавством України порядку вирішити питання про надання позивачу та членам його сім`ї позачергово благоустроєне житло, яке за розміром і санітарними умовами відповідає нормам ст.ст.48, 50 ЖК України, у відповідності до вимог п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Рішення суду набрало законної сили 06.07.2018 року.
За виконанням рішення суду 14.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Однак 16.11.2018 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.
Заявником неодноразово ставились вимоги, щодо розгляду питання виконання рішення суду на засіданні Ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Л/о, але станом на 05.10.2018 року засідання комісії так і не відбулося.
ОСОБА_1 вважає, що ліквідаційна комісія ГУМВСУ у Львівській області прямо відмовляється виконувати рішення суду; на даний час рішення суду залишається невиконаним.
Відтак, просить суд зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області подати звіт про виконання судового рішення по справі №461/5015/17.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити.
Представник Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в судове засідання не прибув; хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Галицького районного суду м. Львова 06 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області у встановленому чинним законодавством України порядку вирішити питання про надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї позачергово благоустроєне житло, яке за розміром і санітарними умовами відповідає нормам ст.ст.48, 50 ЖК України, у відповідності до вимог п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Рішення суду набрало законної сили 06.07.2018 року.

З метою виконання рішення суду заявник звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції у Львівській області.

16.11.2018 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Із постанови вбачається, що постановою державного виконавця від 25.10.2018 накладено на боржника штраф, оскільки боржником не надано підтвердження виконання рішення суду, а також відсутня будь-яка інформація щодо причин невиконання рішення чи поважності таких причин невиконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2018. Боржника зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Вимогою державного виконавця від 25.10.2018 повторно зобов`язано боржника надати документальне підтвердження виконання рішення суду.

12.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі, що становить 10 200,00 грн., оскільки боржником рішення суду не виконано, у відділі ДВС відсутнє підтвердження виконання боржником рішення суду, а також відсутня будь-яка інформація поважності таких причин невиконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2018.

Відповідно до листа з Департаменту юридичного забезпечення МВС України від 27.10.2017 № 12/1-К-593, питання, пов`язані з виконанням рішень суду, які набрали чинності, у зв`язку з ліквідацією ГУМВСУ у Львівській області, перейшли до ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівської області, утвореної згідно з наказом МВС України від 30.10.2015 року №1322.

Мною неодноразово ставились вимоги, щодо розгляду питання виконання рішення суду на засіданні Ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Л/о, але станом на 05.10.2018 року засідання комісії так і не відбулося (відповідь від 05.10.2018 року №К-41/05/18-2018 з ГУМВСУ у Л/о в матеріалах справи).

13.11.2018 державним виконавцем скеровано в прокуратуру Львівської області заяву (повідомлення) про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України. Дана заява скерована за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові.

З Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові дана заява 17.12.2018 року скерована до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України для перевірки фактів викладених у цьому повідомленні.

04.12.2018 року, вже після закінчення виконавчого провадження, листом з ГУМВСУ у Львівській області №12/32/03-2018 ОСОБА_1 було повідомлено про створення житлово-побутової комісії ГУМВСУ у Львівській області, яка мала вирішити питання щодо надання йому житла на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року (№461/5015/17). Про дату та результати розгляду комісією питання виконання рішення суду мене мали повідомити додатково.

20 лютого 2019 року у відповіді ГУМВСУ у Л/о за №К13/3і/03/18-2019 ОСОБА_1 повідомлено про те, що 12.12.2018 року житлово-побутовою комісією ГУМВСУ прийнято рішення відмовити йому у наданні житла.

Ліквідаційна комісія ГУМВСУ у Львівській області, в силу рішення суду від 06.06.2018 року, зобов`язана у встановленому чинним законодавством України порядку вирішити питання про надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї позачергово благоустроєне житло, яке за розміром і санітарними умовами відповідає нормам ст.ст.48, 50 ЖК України, у відповідності до вимог п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, на даний час рішення суду залишається невиконаним.

Статтею 453-1 ЦПК України передбачено, що суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: що виникають із трудових правовідносин; що виникають із сімейних правовідносин; щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; щодо відшкодування моральної шкоди; щодо захисту прав споживачів; щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; в інших спорах немайнового характеру.

Якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

Відповідно до ст.453-2 ЦПК України, суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 453-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання боржником відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, якщо боржник є юридичною особою.

Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 453-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно до положень ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а судовий захист неможливо повноцінно здійснити без обов`язковості виконання судових рішень.

Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих назабезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N 3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року). Невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 за заявою N 31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі" зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Приймаючи рішення, суд керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що є підстави постановити ухвалу про зобов`язання Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області подати звіт про виконання рішення суду після постановлення такого рішення у справі, а тому заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.435-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

заяву задоволити.

Зобов`язати уповноважених осіб Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, протягом 30 днів з дня отримання копії даної ухвали, подати до суду звіт про виконання судового рішення від 06 червня 2018 року по справі №461/5015/17.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Волоско І.Р.