Справа № 950/2939/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки мотивує свої вимоги тим, що він є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка є матір`ю дитини. 23.04.2018 року Лебединським районним судом Сумської області ухвалено рішення про стягнення з нього на користь відповідачки алміентів у розмірі 1/4 част. від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого державною для дитини відповідного віку на час сплати аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття, починаючи стягнення з 10.01.2018 р. На підставі вказаного рішення відкрито виконавче провадження. Позивач зазначає, що з нього на користь ОСОБА_4 також стягуються аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 част. від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого державною для дитини відповідного віку на час сплати аліментів. Тобто з нього по двом різним виконавчим листам стягується по 1/4 частині його доходу. Також зазначає що має батьків похилого віку, яким також надає матеріальну допомогу та має неврологічну хворобу.

Тому, просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 з 1/4 частини до 1/6 частини зробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судове засідання позивач не з`явився.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, у наданому відзиві зазначила, що заперечує проти позовних вимог, аргументує свої вимоги тим, що позивач мотивує вимоги тим, що має ще одну дитину, однак відповідачка зазначає, що всупереч вимог чинного законодавства, позивач вважає за доцільне виокремлювати і визначати кого з дітей він буде утримувати та дбати, оскільки позов заявлений лише до неї та предметом спору є зменшення аліментів на їх з позивачем спільну дитину, незважаючи на той факт, що позивач має двох дітей. З обставинами та аргументами, котрі наводяться у позовній заяві категорично не погоджується, вважає позов необгрунтованими та безпідставним, обставини викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лебедину реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 14 жовтня 2013 року.

23 квітня 2018 року Лебединським районним судом Сумської області було винесено заочне рішення по цивільній справі № 580/27/18 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , відповідно якого з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів мого заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини відповідного віку на час сплати аліментів, на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до її повноліття, починаючи стягнення з 10 січня 2018 року.

Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56685052 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №580/27/18, виданого 28.06.2018 року Лебединським районним судом Сумської області №580/27/18, яким було стягнено з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду.

ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18 жовтня 2018 року.

Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 71391426 було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 206/6166/18, виданого 28.01.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з мене, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, щомісяця, починаючи з 08.11.2018 року і до досягнення донькою повноліття.

Таким чином, з ОСОБА_1 , за двома окремими виконавчими провадження стягуються:

-на користь ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмір 1/4 частини від мого заробітку (доходу);

-на користь ОСОБА_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини від мого заробітку (доходу).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5311 відділення неврології № 1 ДОКБМ має діагноз: Енцефалопатія складного ґенезу (ЧМТ 2015 р., атеросклероз МАГ) у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, помірним лікворо- гіпертензивним синдромом, двобічної пірамідної симптоматики, цефалічного, вестибулоатактичного синдрому, помірного астено-вегетативного синдрому.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України всі діти є рівними. Згідно Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» батьки також зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати дитину її гідність, готувати її до самостійного життя та праці.

Позов заявлений лише до відповідачки та предметом спору є зменшення аліментів на утримання ОСОБА_3 , незважаючи на той факт, що позивач має двох дітей.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Така ж позиція викладена і в Положенні ч. 2 ст. 27 Конвенції «Про права дитини», які ратифіковані Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 р., відповідно до якої батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, зазначена норма покладає обов`язок, щодо утримання дитини не тільки на матір, а й на батька дитини. У зв`язку з цим мати і батько мають спільний обов`язок щодо утримання спільної дитини.

На утриманні ОСОБА_2 , окрім дочки перебуває ще малолітній син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 . На теперішній час відповідачка не працює, перебуває на обліку в центрі занятості, її доходи складаються із допомоги по безробіттю, що стверджено відповідною довідкою.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27» Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та. набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Саме таким чином Лебединським районним судом стягнуто аліменти із позивача.

Відповідно до позовної заяви позивач зазначає дві підстави на зменшення розміру стягуваних аліментів, а саме: наявність у другому шлюбі дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання якої стягнуті відповідно до судового наказу у справі № 206/6166/18 від 28.01.2019 року; стан здоров`я, а саме на те, що він має ЧМТ 2015 року. Також позивач зазначив, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які через свій похилий вік не можуть повною мірою забезпечувати себе всім необхідним, в тому числі лікарськими засобами. Тому обов`язок із забезпечення батьків мінімально необхідними предметами побуту, сплатою комунальних платежів, та ліками, в тому числі проведення планових обстежень для підтримки задовільного стану здоров`я покладено саме на позивача. Однак, на підтвердження вказаного факту, ним не надано жодного доказу.

Жодна із зазначених підстав не виникла після стягнення аліментів на утримання дочки - ОСОБА_10 , а існувала на момент вирішення судом питання стягнення аліментів на її утримання.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Але аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Та відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надане в якості доказу зміни матеріального становища рішення Лебединського районного суду Сумської області у справі № 950/1046/22 від 15.08.2022 року не перебуває на виконанні у виконавчій службі, що підтверджується роздруківкою із автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 наявність дитини та матері, на користь яких за рішеннями судів стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Оскільки ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 4, 8, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягуються за заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 23 квітня 2018 року, справа № 580/27/18 з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований по адресі: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , яка проживає по адресі: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та припинити стягнення аліментів на підставі вищевказаного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Роман БАКЛАНОВ