УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 755/8855/23

провадження № 61-9293ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду

м. Києва від 18 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шмідт К. В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що

не підлягає виконанню, повернення коштів у розмірі 6 008 грн 03 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 55857, яким пропонується звернути стягнення з громадянина, яким є ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 121/П/99/2006-840 від 11 жовтня 2006 року укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимог за кредитними договорами № GL6N714301 від 06 травня 2020 року є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 121/П/99/2006-840 від 11 жовтня 2006 року. Строк платежу за кредитним договором № 121/П/99/2006-840 від 11 жовтня 2006 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 травня 2020 року по 26 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 77 592,94 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 24 913,90 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 52 679,04 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн; строкова заборгованість по несплаті відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, у розмірі 500 гривень, які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі повернуто заявникові.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня

2023 року залишено без змін.

26 червня 2024 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня

2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху, запропоновано надіслати до суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги та її копію для усіх учасників справи, зазначивши відомості реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України для перевірки наявності або відсутності у адвоката зареєстрованого електронного кабінету у системі «Електронний суд». Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк представник заявника направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2024 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань.

Тож подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина третя статті 182 ЦПК України).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення

з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року в справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що: «…встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.».

Аналогічна практика вирішення заяв про ухвалення додаткового рішення, до яких заявники не додали докази надіслання (ненадання) іншим учасникам такої заяви з доданими до неї додатками, сформована Верховним Судом і в ухвалах

від 25 лютого 2021 року в справі № 906/977/19, від 01 вересня 2022 року у справі № 759/13013/14-ц (провадження № 61-14029св21), від 16 січня 2023 року у справі № 640/23065/14 (провадження № 61-1456ск21), від 02 лютого 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22), від 27 березня 2023 року у справі № 756/820/20 (провадження № 61-8952св22).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, врахувавши, що заявником не надано доказів направлення копії заяви разом із додатками іншим учасникам справи, які є додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, дійшов правильного висновку, про повернення заяви без розгляду, що відповідає частині четвертій статті 183 ЦПК України.

Посилання у касаційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що судами не взято до уваги частину дев`яту статті 83 ЦПК України, яким встановлено право не надсилати копії доказів іншим учасникам, якщо такі докази є у відповідного учасника справи, є безпідставними.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Порівняльний аналіз положень частини дев`ятої статті 83 ЦПК України та частини четвертої статті 183 ЦПК України дає підстави для висновку, що частина дев`ята статті 83 ЦПК України застосовується у разі подання до суду безпосередньо доказів, а частина четверта статті 183 ЦПК України - у разі подання до суду заяв, клопотання чи заперечення, у тому числі і з доданими до них додатками на підтвердження вимог цих заяв, клопотань, заперечень.

Верховний Суд ураховує, що у справі, яка переглядається, представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додав додатки - докази понесення витрат на правничу допомогу, які є складовими заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому до такої заяви підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 183 ЦПК України щодо подання заяв,

а не правило частини дев`ятої статті 83 ЦПК України щодо подання доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 квітня 2023 року в справі № 626/133/21 (провадження № 61-11044св22)).

Судами попередніх інстанцій вірно враховано, що докази понесення витрат на правничу допомогу є додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення, яка подана в одному екземплярі, а тому під час вирішення питання про прийняття до розгляду такої заяви суд керувався правилами статті 183 ЦПК України, зокрема й застосовувати наслідки недотримання таких правил

як неподання доказів направлення копії заяви разом із додатками іншим учасникам справи - повернення заяви без розгляду, що відповідає частині четвертій статті 183 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій

не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають,

а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник