Справа № 570/5559/24
Номер провадження 2/570/1643/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Карпяк С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 р. позивач ОСОБА_1 звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

Спадковим майном після смерті чоловіка є частка в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване 23.10.2001 року в Реєстрі права власності на нерухоме майно КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» РОР в реєстровій книзі №7 під реєстровим №4-696, співвласниками в спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру є вона, її діти ОСОБА_2 , ОСОБА_5 відповідачі і співвласником був її чоловік ОСОБА_4 .

Отримати документи на спадкове майно вона не може, оскільки як пояснив нотаріус, не визначена частка померлого у праві спільної сумісної власності.

Наводить положення ст. 16 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст.328, 368, ч.2 ст. 370, ч.1 ст. 1218, ч.1 ст. 1226, ч.5 ст. 1268 ЦК України.

Вважає, що частка її покійного чоловіка у праві сумісної власності становила . Відповідачі у справі - діти спадкодавця відмовилися від прийняття спадщини, про що зробили заяву, заяви містяться у матеріалах спадкової справи. Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 . Вона змушена звернутися в суд із заявою про визнання права власності на спадкове майно, оскільки отримати документи на спадкове майно в нотаріальній конторі не може.

Ухвалою суду від 19.11.2024 р. відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.12.2024 р. задоволено клопотання позивача та витребувано від приватного нотаріуса Кутецької В.В. засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 19.12.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явилися. До суду позивач подала заяву вх. 21436 від 11.12.2024 р. про розгляд справи без її участі. До суду відповідачі подали заяви вх.ЕП 7551 та ЕП 7552 від 25.12.2024 р., в яких просять справу розглянути без їхньої участі та задовільнити позов.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 14.06.1985 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб, та після його укладення дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_7 ", який зареєстровано у відділ ЗАГС м.Ровно, про що 14.06.1985 р. видано свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 .

Як убачається із засвідченої позивачем копії договору міни від 19.10.2001 р., ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , посвідченого 19.10.2001 р. приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Сохацьким І.С., зареєстрованого в реєстрі №1887, є власниками квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване 23.10.2001 року в Реєстрі права власності на нерухоме майно КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» РОР в реєстровій книзі №7 під реєстровим №4-696.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується засвідченою позивачем копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

Як убачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46999572, виданого 07.03.2017 р. приватним нотаріусом Кутецькою В.В., зареєстровано спадкову справу 62/2017 номер у спадковому реєстрі 60342256 після смерті ОСОБА_4 .

З довідки №22562 від 23.08.2024 р., виданої Департаментом ЦТ та ЗНАП РМР про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні АДРЕСА_2 , у ній зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , відповідач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Із засвідченої копії спадкової справи №62/2017 щодо майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що надійшла до суду від приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В., вбачається що 07.03.2017 р. позивач ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, вказавши, спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , які відмовилися від спадщини, про що останніми подано заяви 07.03.2017 р.

Крім того, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46999506, виданої 07.03.2017, наданої приватним нотаріусом Кутецькою В.В., за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями ст.1220-1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За нормами ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно із п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у поставі від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), "...визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування".

Згідно із ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Докази, що між співвласниками квартири існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, у справі відсутні, а тому частки кожного співвласника у праві спільної власності на спірну квартиру є рівними та становлять 1/4 частку для кожного.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.