1Справа № 335/2738/23 2/335/133/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

представника позивача Шикун В.О.,

представника відповідача Бондаренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , який в подальшому уточнив, про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову зазначає, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ».

Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.

ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення № 135 площею 473,6 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 648 від 09.11.2023 «Про затвердження акту обстеження підвального приміщення № 135 ьагатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 19.10.2023» затверджено акт обстеження підвального приміщення № 135 багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 19.10.2023, яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення.

На підставі п. 2 рішення № 648 від 09.11.2023 Концерном «Міські теплові мережі» здійснено перерахунок спожитої послуги у будинку АДРЕСА_1 , згідно комерційного приладу обліку з 01.01.2022.

Відповідно до вищенаведеного, станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 72219841 про надання послуги з постачання теплової енергії (наділ Договір) за адресою: АДРЕСА_1 між позивачем та ОСОБА_1 з 01.11.2021 є укладеним.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії; в приміщеннях будинку встановлено розподільчі прилади обліку.

Відповідно до пункту 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 31.12.2023 на загальну суму 193556,97 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості; сформовані та надані відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги.

Відповідач за період 01.11.2021 - 31.12.2023 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 193556,97 грн.

Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення боржника підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалюваного сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалюваний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку.

Таким чином, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТТМ» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 193556,97 грн. та судові витрати у розмірі судового збору 2684,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала частково, з підстав викладених у відзиві. Підтримала надані письмові пояснення відповідача, відповідно до яких просила ухвалити у справі рішення, яким вимоги позивача, що були пред`явлені в позові, до відповідача задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по грудень 2023 у сумі 56580,77 грн.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо.

Згідно Свідоцтва на право власності, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності (частка 1/1) нежитлове приміщення підвалу /літ.А-5, А(1), за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно правовстановлюючих документів, належне ОСОБА_1 нежитлове приміщання за адресою АДРЕСА_1 складається із підвалу площею 348 кв.м. та прибудови площею 125,2 кв.м.

Багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_1 , в якому розташоване нежитлове приміщення, обладнано вузлом комерційного обліку. Нежитлове приміщення відповідача не оснащене приладом розподільного обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі - Закон № 2189-VIII) визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Як передбачено п.п. 35, 36 «Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки невизначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, відповідно до положення ч. 1 ст. 9 Закону України № 2189-VIII.

Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV), споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У спірний період правовідносини, які виникають в процесі споживання теплової енергії, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - перша редакція Методики 315) і наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2022 р. № 358, яким внесено зміни до Методики № 315 (далі друга редакція Методики № 315).

З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі - Закон), згідно з ч. 1 ст. 6 якого, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. При цьому, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст.7 даного Закону). Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 1 Закону визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 7 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 цього Закону.

Доказів обрання співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однієї з моделей організації договірних відносин, визначених ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», сторонами суду не надано.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії є укладеними між сторонами з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Так, пунктом 5 індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір) передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу (відповідач) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Згідно з п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з п. 36 договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Відповідно до п. 38 договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

Як зазначається із позовної заяви та долученого до нього розрахунку заборгованості, Концерном «МТМ» було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 31.12.2023 на загальну суму 193556,97 грн.

Концерн МТМ визначав заборгованістьза послуги з постачання до Будинку теплової енергії за Методикою. Відповідно до частини 1 розділу І «Загальні положення» Методики: «І. Ця Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії».

Разом з цим, щодо нарахувань заборгованості, які надані позивачем до уточненої позовної заяви, суд зазначає наступне.

Так, зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що спірний період, за який підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, збільшився по 31.12.2023 (тобто з 01.11.2021 по 31.12.2023) і остаточна заборгованість по розрахункам позивача складає 193556,97 грн.

Разом з новими нарахуваннями, що викладені в табличній формі, було надано письмове «Роз`яснення щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії умовно-змінної частини тарифу приміщення споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 » (далі - Роз`яснення) в якому вказано лише один розрахунок на прикладі за березень 2023 де загальний обсяг на прим. - 2,159097 Гкал. Але, на останньому аркуші таблиці «Інформації по нарахуванням споживачу» (де стоїть підпис Фахівця ВДР ОСОБА_2 ) вбачається, що в графі 2 «Загальний обсяг Гкал на прим.», за березень 2023 виставлено - 5,517086 Гкал, Тобто, позивачем надані різні дані за один і той же місяць і тому не можливо визначити, який обсяг вважати вірним. Також, у абзаці 3 Роз`яснення вказано, що за період з листопада 2021 р. по березень 2023 р. розподіл виконувався пропорційно опалюваної площі. На акр. 5 Письмових пояснень від 18.08.2023 позивачем вказана формула 16 Методики № 315 яка призначена для нарахувань виключно для категорії «опалюване приміщення» без вузла розподільного обліку. Таким чином, можна дійти висновку, що обсяг - 5,517086 Гкал за березень 2023 р. було визначено як для «опалюваного приміщення», оскільки майже такий обсяг вказано в основному розрахунку заборгованості станом на 18.08.2023 за березень 2022 (5,297934 Гкал).

У зв`язку з тим, що позивач відніс неопалювані підвали до категорії «опалюваних приміщень» і споживачам виставлявся завищений обсяг теплової енергії, який не відповідав фактичним тепловим втратам від ізольованих або неізольованих трубопроводів, а також по іншим проблемним питанням, що виникли з моменту застосування Методики, була створена робоча група по напрацюванню пропозицій до Методики щодо нарахування за теплову енергію для нежитлових приміщень згідно Розпорядження Запорізького міського голови № 27 від 03.02.2023. Одним із результатів роботи такої робочої групи стало затвердження «Порядку визначення належності підвальних приміщень багатоквартирних будинків до приміщень з транзитними мережами опалення» згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 513 від 14.09.2023 р. (далі Порядок) (додається).

Так, в п. 3 Порядку визначено лише 2 терміни: окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. У останньому абзаці форми Акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку (додаток №» 2 до Порядку) необхідно підкреслити тільки одну із вище вказаних категорій. Відповідно до Порядку відповідачем було подано Заяву по формі, яка встановлена додатком 1. По Акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку від 19.10.2023 приміщення відповідача визнано «окремим приміщенням з транзитними мережами опалення» (додається). В абзаці 6 Роз`яснення позивачем вказано, що таким чином, у листопаді 2023 р. був виконаний перерозподіл теплової енергії по умовно- змінній частині з січня 2022.

Однак, заборгованість виставляється з листопада 2021 р. де кількість Гкал визначалась позивачем як для «опалюваного приміщення» і тому нарахування за листопад та грудень 2021р. потрібно перерахувати в бік зменшення по формулам для неопалюваних приміщень, що не було зроблено позивачем і тому сума заборгованості є завищеною.

Також, порівнюючи нарахування, що були надані у письмових поясненнях від 18.08.2023 та нарахування, які надані до уточненої позовної заяви перерахунок не вбачається, оскільки в графі «Загальний обсяг Гкал на прим.» кількість Гкал однакова. Лише, в графі 7 «Всього з ПДВ» таблиці, що знаходиться на останньому аркуші «Інформації по нарахуванням споживачу» (де стоїть підпис Фахівця ВДР К.Лебединська) вбачається «перерахунок» в бік зменшення на суму (- 113 545,04 грн.).

Таким чином, сума заборгованості, заявлена позивач, є сумнівною.

Щодо фактичної заборгованості по контррозрахунку відповідача.

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 648 від 09.11.2023 приміщення відповідача визнано «окремим приміщенням з транзитними мережами опалення» де затверджено Акт обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку від 19.10.2023 (далі Акт від 19.10.2023).

Такий факт підтверджено і позивачем у абзаці 4 Роз`яснення наданого до уточненої позовної заяви. Слід зазначити, що розподіл загального обсягу теплової енергії, що зафіксована комерційним приладом обліку повинна розподілятись згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - перша редакція Методики 315) і наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2022 № 358, яким внесено зміни до Методики № 315 (далі - друга редакція Методики № 315).

Лише з 01.11.2021 між споживачами та виконавцями послуги з постачання теплової енергії почали укладатись публічні договори приєднання і, для розподілу загального обсягу теплової енергії зафіксованого вузлом комерційного обліку, стала застосовуватись Методика № 315, яка має понад 25 формул тільки для визначення кількості теплової енергії на окремі категорії приміщень.

Таким чином, для нарахувань за листопад та грудень 2021 мають застосовуватись формули першої редакції Методики № 315. А починаючи з січня 2022 діють формули другої редакції Методики № 315 де категорія «неопалювані приміщення» змінила назву та стала категорією «окремі приміщенням з транзитними мережами опалення».

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності з 28.09.2018 відповідачу належить нежитлове приміщення підвалу літ.А -5, А (1) загальною площею 473,6 м2.

Слід зазначити, що нежитлові приміщення відносяться до нерухомого майна і у спірний період приміщення відповідача також знаходилось у підвалі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , а система централізованого опалення будівлі не змінювалась з моменту її встановлення.

Розділом 3 Національних стандартів з проектування ДСТУ - НБА .2.2 - 5: 2007 «Настанова з розроблення та складання енергетичного паспорту будинків» визначено термін: п. 3.7. неопалювальний підвал - це підвал, в якому відсутні джерела тепловиделення. Тобто такі підвали - це неопалювані приміщення в яких взагалі не передбачено та не встановлюються опалювальні прилади (радіатори), а лише знаходяться горизонтальні та вертикальні трубопроводи на забезпечення функціонування системи опалення будинку.

В Акті від 19.10.2023 встановлено, що у підвалі відповідача відсутні опалювальні прилади (п. 1 Акту) і знаходяться лише внутрішньобудинкові мережі теплопостачання з горизонтальною прокладкою з яких 11 п.м. заізольовані та 51,6 п.м не заізольовані, а також внутрішньобудинкові мережі теплопостачання з вертикальною прокладкою з яких заізольовані 13,2 п.м і не заізольовані 23 м.

Отже, нежитлове приміщення відповідача завжди мало статус «неопалюваного підвалу» і тому у листопаді та грудні 2021 нарахування мають проводитись по формулі 19 першої редакції Методики № 315.

В першій редакції Методики № 315 визначено терміни: опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; неопалюване приміщення приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією від централізованого або автономного джерела теплопостачання та у якому не нормується температура внутрішнього повітря і відсутні опалювальні прилади будь- якого типу.

В розділі VІІІ Методики в першій редакції Вимоги щодо забезпечення нормативної температури визначено, що Нормативна температура у приміщеннях житлових будинків становить: у опалюваних приміщеннях будинків, проектну документацію на нове будівництво або реконструкцію яких затверджено до 01 жовтня 2005 року, - 18° C; у будинках, проектну документацію на нове будівництво або реконструкцію яких затверджено після 01.10.2005, та у будинках, проектну документацію на капітальний ремонт яких затверджено після 12.03.2011, згідно з державними будівельними нормами.

У «підвалі» не нормується температура внутрішнього повітря, оскільки в таблиці № 4 «Розрахункові температури повітря» ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічної таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки» середня температура коливається в межах + 18оС до + 24оС визначена тільки для опалюваних приміщень та відсутня «розрахункова температура повітря» для підвалу.

В Акті від 19.10.2023 члени комісії підтвердили, що у підвалі відповідача опалювальні прилади відсутні, кількість 0.

Також, пунктом 5.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» встановлено, що теплопроводи, що прокладаються за межами квартир, а також ті, що прокладаються приховано, мають проектуватися з тепловою ізоляцією.

Теплову ізоляцію опалювально-вентиляційного обладнання, трубопроводів систем внутрішнього теплопостачання необхідно передбачати: - для забезпечення тепловтрат менше допустимих (підпункт 4.4.5. пунтку 4 «Загальні вимоги» ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування»).

Таким чином, згідно Національних стандартів ДСТУ - НБА .2.2 - 5: 2007 та норм ДБН приміщення відповідача відноситься до категорії «неопалюваний підвал».

Також, відповідно до терміну Методики 315 в першій редакції «обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування системи опалення будинку» - втрати теплової енергії у трубопроводах поза межами опалюваних приміщень, а також обсяг теплової енергії від транзитних ділянок трубопроводів цієї системи, що надходить у приміщення з індивідуальним опаленням та приміщення, у якому комунальна послуга з постачання теплової енергії не надається.

У абзаці 9 п. 1 розділу ІІ Порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу у будівлі теплової енергії, зазначено, що для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем відповідно до пункту 4 розділу V Методики.

Розділ V має назву: «Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП».

Тобто, теплові втрати у підвалах не являються послугою і власник приміщення має сплатити лише за фактичний обсяг теплової енергії, який надходить в його частину підвалу у вигляді теплових втрат від ізольований або неізольованих труб, що прокладені через таке приміщення.

В пункті 4 розділу V Методики зазначено, що обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення, у тому числі стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, визначається розрахунково за результатами енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього будинку. В цьому розділі значиться тільки одна формула 19 по якій визначається обсяг теплової енергії тільки для неізольованих трубопроводів. З таких підстав для «підвалу» відповідача нарахування в контррозрахунку за листопад 2021 р. та грудень 2021 р. проводився по формулі 19 Методики № 315 в першій редакції. де 0,86 х 10 -6 - перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин; 14 - загальний коефіцієнт тепловіддачі зовнішньої поверхні неізольованого трубопроводу, Вт / (м -2 х К); t - температура внутрішньої поверхні трубопроводу, °C; для будь якого трубопроводу внутрішньобудинкової системи опалення за опалювальний період приймається - 45 °C, для будь-якого трубопроводу внутрішньобудинкової системи ГВП - 52,5 °C; t вн.норм - нормативна внутрішня температура для кімнати/приміщення, що приймається з урахуванням положень пункту 1 розділу VI цієї Методики для опалювального періоду, °C; l - довжина транзитного трубопроводу, м; d - зовнішній діаметр трубопроводу, м; ф - кількість годин у розрахунковому періоді, год. З

Згідно «Технічному звіту про стан транзитних мереж теплопостачання за адресою АДРЕСА_2 …» складеного ПНВФ «Стройіндустрія Л» (додається), а саме в розділі І «Конструктивна характеристика» у підвалі відповідача знаходяться: - горизонтальний трубопровід з діаметром - 60 мм довжиною 38,71 м; - трубопровід з діаметром - 32 мм довжиною 29,68 м; - трубопровід з діаметром 26 мм довжиною 6,2 м. Загальна протяжність неізольованих сталевих трубопроводів 74,6 м (останній абзац розділу І).

Суд звертає увагу на те, що у приміщенні відповідача прокладені трубопроводи, які частково не ізольовані і за своїм функціональним призначенням відносяться до труб на забезпечення функціонування системи опалення будинку. Обсяг теплових втрат у приміщенні відповідача це частина обсягу в загальному обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, який відноситься до загальнобудинкових потреб про що зазначено в термінах п.2 Методики та є складовою в формулі 1 як: Q оп. заг. ф.с.

Отже, у листопаді та грудні 2021 р. нарахування для неопалюваного підвалу відповідача мають проводитись тільки по формулі 19. 2.3. В другій редакції термін «неопалюване приміщення» виключено і з 01.01.2022 такі приміщення підпадають лише під категорію «окремі приміщення з транзитними мережами.

Оскільки на момент обстеження діяв термін з другої редакції Методики № 315, то і в Акті від 19.10.2023 приміщення відповідача було визнано «окремим приміщенням з транзитними мережами» та вимірювалась лише довжина горизонтального та вертикального трубопроводів, які знаходяться у підвалі.

В другій редакції Методики тільки в формулі 23 Методики застосовується показники: L - довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, м; Така формула майже аналогічна формулі 19 з Методики № 315 у першій редакції (знаходиться у розділі де визначено формули для розрахунку загальнобудинкових потреб) та відрізняється лише тим, що не потрібно знати діаметр труб і не застосовується температура для підвалів, оскільки нормами ДБН вона взагалі не визначена де: 0,86 * 10-6 -перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал; qвтр.підв = 11 Вт/м -питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в підвалах, техпідпіллях, на горищі, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %; lпідв - довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, м; mопал.розр -фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин.

З таких підстав контррозрахунок буде проведено по форму 23 Методики, яка знаходиться в розділі ІV. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення.

Також, згідно терміну в другій редакції Методики - загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Тобто згідно терміну, по формулі 23 визначаються теплові втрати на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (на всю довжину трубопроводів у підвалі, горищі всього будинку до якої також входить довжина труб у підвалі відповідача). З загальних теплових втрат обов`язково віднімають теплові втрати виключно для труб, які знаходяться у підвалі відповідача, які вже були визначені по формулі 23 в загальному обсягу та мають виставлятись окремо.

Застосування формули 23 для визначення теплових втрат у підвалі відповідача узгоджується з висновком Запорізького апеляційного суду у постанові від 15 січня 2024 р. по справі № 336/7212/22 де визначено, що «Таким чином обсяг, теплових втрат для приміщень у підвалі потрібно визначати по формулі 23, що знаходиться у розділі ІV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудикові потреби опалення» Методики у другій редакції від 28.01.2022 де застосовується показник: L підв. довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах».

У абзаці 5 Роз`яснення, що надано до уточненої позовної заяви позивач вказує, що згідно п. 2 статті 10 Закону України «Про комерційний облік» обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає в себе обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування, тому додатково для окремого приміщення з транзитними мережами розподіляється доля ЗБП (загальнобудинкових потреб).

Однак, в п. 6 ч. 2 ст. 10 цього ж Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Отже, у Законі не вказані «окремі приміщення з транзитними мережами» (в першій редакції Методики № 315 - «неопалювані приміщення»), оскільки на такі приміщення не розподіляються обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення ( в другій редакції Методики № 315 це обсяг тепловї енергії на загальнобудинкові потреби- ЗБП) тому, що: 2.4.1.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 10, загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Пунктом 10 розділу І Загальні положення Методики № 315 в другій редакції встановлено, що Базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, визначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. Опалювана площа є тільки в «опалюваних приміщення» - це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря ( термін Методики 315).

У підвалах не має опалюваної площі згідно норм ДБН. Так, у пунктах В4 та В5 додатку «В» ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» встановлено, що загальна площа житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ балконів і лоджій. Площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт включається до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху. Площа горищ і технічних поверхів та підвалів до площі будинку не включається.

В таблиці № 4 «Розрахункові температури повітря» ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічної таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки» середня температура коливається в межах + 18оС до + 24оС, визначена тільки для опалюваних приміщень та відсутня «розрахункова температура повітря» для підвалу.

Отже, згідно вищевказаних норм ДБН, площа підвалів не входить в загальну площу будинку і в таких приміщеннях, лише за рахунок теплових втрат від трубопроводів на забезпечення функціонування системи опалення будинку, не можливо забезпечити нормативну температуру + 18оС, яка є головною ознакою опалюваного приміщення. З таких підстав в підвалах не має опалюваної площі.

Пунктом 6 ч. 2 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що обсяги теплової енергії на загальнобудинкові потреби розподіляються тільки на приміщення, що обладнані індивідуальними системами опалення. Така норма правомірна, оскільки приміщення такої категорії знаходяться на першому та вище поверхах і в них було відключено лише радіатори, що були з`єднані з внутрішньобудинковою системою опалення, але залишились вертикальні стоякові труби, які не відносяться до трубопроводів на забезпечення функціонування системи опалення будинку, що монтуються виключно у підвалах будівлі.

Таким чином, теплова енергія від радіаторів, що встановлені у під`їздах може частково потрапляти лише у приміщення з індивідуальним опаленням розташованого на першому та вище поверхах, але не може надходити у підвал будинку де більш холодне повітря.

Також, в термінах Методиці 315 такі приміщення визначені як: приміщення з індивідуальним опаленням приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднане від внутрішньобудкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура.

Тобто, на момент спорудження будинку таке приміщення мало опалювану площу та відносилось до опалюваних приміщень, , але і після встановлення індивідуального опалення в них потрібно забезпечувати нормативну температуру як і в інших опалюваних приміщеннях.

Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», що є спеціальним законом у сфері теплопостачання встановлено, що Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. І така норма є обов`язковою до виконання.

Отже, у позивача не виникає права розподіляти обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби на «підвал» відповідача в силу вищевказаних Законів.

В окремому розділі ІV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення» в другій редакції Методики № 315 знаходяться 4 формули: - По формулі 23 визначаються теплові втрати трубопроводів 11 Вт/м (q втр.підв) по довжині труб L підв, які прокладаються у підвалах, техпідпіллях та на горищах.

В формулі 24 зазначені показники: S оп.буд. без підв. загальна опалювана площа будинку, окрім підвалів, техпідпіль та горищ. Q опал. функц.в.б.с., - обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування системи опалення будинку Тобто в підвалах не має опалюваної площі, оскільки згідно норм ДБН вона не входить ані в загальну, ані в опалювану площу будинку і тому вона правомірно не включається в показник: S оп.буд. без підв. Також на таку площу не розподіляються обсяги на загальнобудинкові потреби тому що, теплові втрати входять до складової формули 24 та знаходяться в показнику Q опал. функц.в.б.с., - обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування системи опалення будинку, який розраховується по формулі 23.

В п.9 цього ж розділу ІV встановлено, що Визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку по формулі 25 Z відкл - коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку

Тобто, розрахований по формулі 24 обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби коригується по формулам 25 та АДРЕСА_5 де визначають коефіцієнт тільки для приміщень з індивідуальним опаленням. Загальновідомо, що теплові втрати горизонтальних труб більше ніж у вертикальних стоякових труб і тому обсяг теплової енергії для трубопроводів у підвалах відповідача потрібно визначати по формулі 23 де теплові втрати становлять - 11 Вт/м. Таке твердження узгоджується з висновком Запорізького апеляційного суду у постанові від 15 січня 2024 р. по справі № 336/7212/22 де визначено, що Судова колегія вважає правильним висновок суду про те, що для визначення теплових втрат від ізольованих трубопроводів у спірному підвалі потрібно застосовувати саме формулу 23 Методики 315 у другій редакції. 2.5.

На підтвердження заборгованості позивачем надано Рахунки за постачання теплової енергії де проводяться 3 (три) види нарахувань серед яких є нарахування по умовно- постійній частині тарифу по тепловому навантаженню на приміщення ОСОБА_1 - 0,03197043 Гкал/ год.

Однак, для визначення теплового навантаження на будівлю застосовується формули Керівного технічного матеріалу «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд а також на господарсько побутові потреби в Україні» ( КТМ 204 України 244-94.) А саме формули 2.11 або 2.12. розділу 2 п.2.2.4 та даних таблиці 7.1. розділу 7. Qo.cp= Qo.max * (tвн tcp.o)/ (tвн tp.о) * По * 24 , де : - Qo.cp середній тепловий потік; - Qo.max максимальне теплове навантаження; - tвн - середня розрахункова температура внутрішнього повітря будівель, які опалюються ?С (для приміщень +18?С); - tcp.o - середня температура зовнішнього повітря за опалювальний період ?С; - tp.о розрахункова температура зовнішнього повітря для проектування опалення (в даному випадку -21?С).

Таким чином, теплове навантаження розраховується виключно для приміщень де встановлена нормативна температура + 18оС. Вище вже вказувалось, що в таблиці № 4 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічній таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки» вбачається, що така температура визначена для приміщень квартири, а для підвалу взагалі не визначена, оскільки підвал це неопалюване приміщення де не передбачено встановлення опалювальних приладів.

Згідно пунктів В4 та В5 додатку «В» ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» загальну площу житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ балконів і лоджій. Площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт включається до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху. Площа горищ і технічних поверхів та підвалів до площі будинку не включається.

Таким чином, для неопалюваних підвалів взагалі не визначається теплове навантаження і з таких підстав для розрахунку вартості кількості теплових втрат в Гкал потрібно застосовувати одноставковий тариф, що узгоджується з висновком Запорізького апеляційного суду у постанові від 15 січня 2024 р. по справі № 336/7212/22 де визначено, що Для визначення теплового навантаження на будівлю позивачем застосовується формула 2.12 КТМ 204 України 244-94.

В розшифровці формули зазначено, що tвн = 18оС усереднена розрахункова температура внутрішнього повітря опалюваних будинків (передостанній абзац арк.3 та передостанньому абзаці арк.6 та арк.7 відповіді № 1699/42-2798 на адвокатський запит № 07/03 від 07.03.2023).

Тобто, теплове навантаження розраховується виключно для приміщень де встановлена нормативна температура + 18оС. В таблиці № 4 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічній таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки» для підвалів нормативна температура не визначена. Таким чином, правильним є висновок суду, що теплове навантаження для підвалів не розраховується, а тому нарахування по умовно-постійній частині тарифу є безпідставним.

Також, в рішеннях виконавчого комітету Запорізької міської ради № 374 від 11.10.2021; № 3 від 13.01.2022; № 39 від 10.02.2022; № 555 від 26.09.2023 першим визначено «Одноставковий тариф» для всіх категорій споживачів.

Згідно п. 48 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011, формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та відповідного річного планованого прибутку, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку. Тобто вартість 1 Гкал по одноставковому тарифу = умовно-змінна + умовно-постійна частини двоставкового тарифу.

Отже в контррозрахунку буде правомірно застосовано одноставковий тариф, який включає в себе повну собівартість 1 Гкал.

Таким чином, у період з 01.11.2021 р. по грудень 2023 р. включно нарахування становлять: Листопад 2021 р. до 28 листопада - 0,00000086 *14 ( 45-5) * 38,7 м * 0,060 * 672 = 0,751481 0,00000086 *14 ( 45-5) * 29,7 м * 0,032 * 672 = 0,307583 0,00000086 *14 ( 45-5) * 6,2 м * 0,026 * 672 = 0,052170 (0,751481 + 0,307583 + 0,052170) * 3857,99 = 4287,13 грн. 29,30 листопада 0,00000086 *14 ( 45-5) * 38,7 м * 0,060 * 48 = 0,053677 0,00000086 *14 ( 45-5) * 29,7 м * 0,032 * 48 = 0,021970 0,00000086 *14 ( 45-5) * 6,2 м * 0,026 * 48 = 0,003726 (0,053677 + 0,021970 +0,003726) * 7081,24 = 562,06 грн.

Грудень 2021 р. 0,00000086 *14 ( 45-5) * 38,7 м * 0,060 * 744 = 0,831997 0,00000086 *14 ( 45-5) * 29,7 м * 0,032 * 744 = 0,340538 0,00000086 *14 ( 45-5) * 6,2 м * 0,026 * 744 = 0,057760 (0,831997 +0,340537 + 0,057760) * 3885,11 = 4779,83 грн. Друга редакція Методики № 315 почала діяти з 01.01.2022 р. В формулі 23 для розрахунку необхідно брати тільки загальну довжину трубопроводів: ізольовані - (11 +13,2) = 24,2 п.м. не ізольовані - (51,6 +23,0) = 74,6 п.м.

Січень 2022 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 744 = 0,170325 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 744 = 0,525053 + 100% = 1,050106 ( 0,170325 + 1,050106) * 3885,11 = 4741,51 грн.

Лютий 2022 р. до 09.02. ( 9 * 24 = 216 год.) 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 216 =0,049449 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 216 = 0,152435 + 100% = 0,30487 (0,049449 + 0,30487) * 3885,11 = 1376,57 грн. З 10.02 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 456 = 0,104393 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 456 = 0,321806 + 100% = 0,6423612 (0,104393 +0,6423612) * 4179,06 = 3120,73 грн.

Березень 2022 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 744 = 0,170325 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 744 = 0,525053 +100% = 1,050106 (0,170325 + 1,050106) * 4179,06 = 5100,25 грн.

Листопад 2022 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 641 = 0,146745 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 641 = 0,452364 +100% = 0,904728 ( 0,146745 + 0,904728) * 4179,06 = 4394,17грн.

Грудень 2022 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 744 = 0,170325 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 744 = 0,525053 +100% = 1,050106 (0,170325 + 1,050106) * 4179,06 = 5100,25 грн.

Січень 2023 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 744 = 0,170325 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 744 = 0,525053 +100% = 1,050106 (0,170325 + 1,050106) * 4179,06 = 5100,25 грн.

Лютий 2023 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 670 = 0,153384 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 670 = 0,472830 +100% = 0,94566 (0,153384 + 0,94566) * 4179,06 = 4592,97 грн.

Березень 2023 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 744 = 0,170325 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 744 = 0,525053 +100% = 1,050106 (0,170325 + 1,050106) * 4179,06 = 5100,25 грн.

Листопад 2023 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 367 = 0,084018 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 367 = 0,25900 +100% = 0,518 (0,084018 + 0,518) * 4261,74 = 2565,64 грн. ** Згідно рішення виконкому ЗМР № 555 від 26.09.2023 р. одноставковий тариф без ПДВ для «інші споживачів» - 3551,45 грн. і тоді з ПДВ 4261,74 грн.

Грудень 2023 р. 0,86 * 10-6 * 11 * 24,2 * 744 = 0,170325 0,86 * 10-6 * 11 * 74,6 * 744 = 0,525053 +100% = 1,050106 (0,170325 + 1,050106) * 4261,74 = 5201,16 грн.

Всього за теплові втрати : ( 4287,13 + 562,06 + 4779,83 + 4741,51 + 1376,57 + 3120,73 + 5100,25 + 4394,17 + 5100,25 + 5100,25 + 4592,97 + 5100,25 + 2565,64 + 5201,16) = 56022,77 грн.

Абонентська плата з 01.11.2021 по 30.09.2022 р. становить 198 грн. (18 грн. х 11 м) з 01.10.2022 по 31.12.2023 р. 360 грн. (24 х15) Таким, фактична заборгованість відповідача за спірний період становить 56580,77 грн.

Отже, позивачем безпідставно нараховано відповідачу заборгованість у сумі 193556,97 грн., жодних зауважень до контррозрахунку позивачем надано не було, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме у сумі 56580,77 грн.

Враховуючи вказані вище обставини, вимоги позивача до ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по грудень 2023 у сумі 56580,77грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 784,59 грн. (2684,00*56580,77/193556,97).

Керуючись 4, 12, 13, 76- 78, 81, 89, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 56580,77 грн. та судовий збір 784,59 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , місцезнаходження юридичної адреси: 69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», б. 137.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 .

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26.11.2024.

Повний текст рішення буде виготовлено 29.11.2024.

Суддя В.О. Макаров