2/465/773/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17.10.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Беднара А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №284001/1168033/17, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки «ЗАЗ SENS», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 . Страховим сертифікатом №284001/1168033/17 від 02.06.2017 року встановлено, що обов`язки страхувальника за цим договором набуває ОСОБА_2 , застрахований транспортний засіб марки «3A3 SENS», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 має реєстраційний номер (державний номерний знак) НОМЕР_2 , а строк дії договору страхування відповідає терміну дії угоди між ОСОБА_2 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» та становить 7 років.

28.03.2020 року ОСОБА_1 у м. Львов по вул. Перфецького, 36, керуючи автомобілем «ВАЗ 21140», державний номерний знак НОМЕР_3 , не обравши безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ SENS», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із завданими матеріальними збитками.

Позивачем прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату на користь страхувальника ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 22 459,72 грн., що підтверджується страховим актом №00350334 від 14.04.2020 року. Страхове відшкодування в розмірі 22 459,72 грн. було сплачено позивачем на користь ОСОБА_2 шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «РАДАР-СЕРВІС», що підтверджується платіжним дорученням №147070 від 15.04.2020 року.

Винною особою в скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача, що підтверджується постановою Франківського районного суду міста Львова від 29.04.2020 року у справі №465/2039/20. Таким чином, особою, безпосередньо відповідальною за завданні збитки є відповідач, а до позивача (у порядку суброгації) переходить право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме в розмірі 22 459,72 грн.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач не з`явився, представником подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`являвся, незважаючи на те, що неодноразово, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.

Згідно з відомостями ДМС України зареєстрованим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 . За цією адресою відповідачу неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №284001/1168033/17, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки «ЗАЗ SENS», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Страховим сертифікатом №284001/1168033/17 від 02.06.2017 року встановлено, що обов`язки страхувальника за цим договором набуває ОСОБА_2 .

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 29.04.2020 року у справі №465/2039/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 28.03.2020 року о 21.30 год. у м. Львові по вул. Боткіна, 59 керував автомобілем ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_5 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме із запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови та координації рухів тіла. В присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Drager та в медичному закладі у встановленому законом порядку. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_1 28.03.2020 року о 21.00 год. у м. Львові по вул. Перфецького, 36, керуючи автомобілем ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_5 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки та не слідкував за її зміною, не обрав безпечної швидкості руху та безпечного бокового інтервалу, скоїв зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ SENS, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із завданими матеріальними збитками. Своїми діями порушив п. 2.3б, 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Разом з тим, ОСОБА_1 28.03.2020 року о 21.00 год., у м. Львові по вул. Перфецького, 36, керуючи автомобілем ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_5 , не будучи уважним, не врахувавши дорожньої обстановки та не слідкувавши за її зміною, не обравши безпечної швидкості руху, безпечного бокового інтервалу, та скоївши зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ SENS, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_2 , не зупинив транспортний засіб та не повідомив про ДТП органи Національної поліції. Своїми діями порушив п. 2.10а, 2.10д ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем на підставі заяви ОСОБА_2 про подію, що має ознаки страхового випадку № 00350334 від 30.03.2020 року, протоколу огляду транспортного засобу від 30.03.2020 року, ремонтної капітуляції № 00350334 від 08.04.2020 року, рахунку фактури ТОВ «Радар Сервіс» № від 06.04.2020 року визнано подію страховим випадком та виплачено на користь страхувальника ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 22 459,72 грн., що підтверджується страховим актом №00350334 від 14.04.2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно вимог частини 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

З огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Пункт 3 частини 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

ПАТ «Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Судом встановлено, що позивачем було виплачено власнику пошкодженого в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки ЗАЗ SENS, д.н.з. НОМЕР_6 , страхове відшкодування у розмірі 22 459, 72 грн., отже, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є ОСОБА_1 , перейшло до страховика.

Відповідальність винної особи ОСОБА_1 не була застрахована, а тому виплачене позивачем страхове відшкодування у розмірі 22 459, 72 грн. підлягає стягненню з винної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача в порядку суброгації сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 22 459, 72 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81- 83, 89, 95, 141, ч.1 ст.223, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» майнову шкоду в порядку суброгації в розмірі 22 459 (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» сплачений судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , м. Київ, вул. О. Теліги, 6В.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.