Дата документу 23.05.2024 Справа № 333/8192/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1263/24 Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г.
Є.У.№ 333/8192/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 16.03.2016 у розмірі 31 591,02 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в поновм обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні заборгованості, не перевірив розрахунок заборгованості та не прийняв доводи банку про те, що відповідач користувалася грошовими коштами, частково виконувала умови кредитного договору, частково сплачувала заборгованість, у тому числі відсотки, пеню та комісію, підписала не тільки заяву анкету та ще й умови кредитування, а тому на думку скаржника, такими своїми діями відповідач визнала свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Тивоненко Д.Р. вказав, що апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, адже надані позивачем докази та наведені доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскажуваане рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Встановлено, що 16 березня 2016 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що не заперечувалось відповідачем та його представником по справі.

Довідка АТ КБ «Приватбанк», видана керівником Напрямку операційного обслуговування ГО ОСОБА_2 , відповідачу була видана кредитна картка № НОМЕР_1 , відкрита 05 червня 2020 року з терміном дії до лютого 2024 року.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк», виданої керівником Напрямку операційного обслуговування ГО ОСОБА_2 , про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 10 вересня 2020 року було збільшено кредитний ліміт до 5 000, 00 гривень, 04 січня 2022 року 43 000,00 гривень, 24 березня 2023 року зменшено до 27 111,18 гривень, а 04 квітня 2023 року 0,00 гривень.

Згідно наданого банком розрахунку за договором №б/н станом на 23.08.2023 рахується заборгованість у сумі 31 591,02 грн., яка скаладається із: 25441,61 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6149,41 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволені позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив із того, що тіло кредиту повністю погашено відповідачкою. Домовленості про сплату відсотків за користування коштами та інших платежів підписана відповідачем анкета-заява не містила.

Втім, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що суперечать нормам права, які повинні застосовуватись судом під час розгляду подібних справ.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналіз викладених вище норм права свідчить проте, що ОСОБА_1 підписавши заяву анкету 16.03.2016, уклала із АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Матеріали справи містять відомості про те, що відповідачка неодноразово оновлювала свої дані, надававши до АТ КБ «Приватбанк» завірені копії паспорту, в тому числі 18.10.2018,05.06.2020,13.10.2020 (а.с.18-22, 79-82). Вказані оновлення підписані відповідачкою особистим підписом.

Апеляційний суд зазначає, що наявні в матеріалах справи умови та правила кредитування, які підписані ОСОБА_1 , 05.06.2020 особисто свідчать про те, що відповідачка погодилась з умовами кредитування, які їй запропонував банк.

Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді.

У анкеті-заяві відповідач висловив свою згоду саме на укладення такого договору з використанням мобільного додатку та доступу до електронних інформаційних ресурсів.

Доводи рішення суду першої інстанції про неузгодженість умов договору спростовується вищевикладеними обставинами, які не були враховані судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У даній справі відповідач уклала договір з використанням мобільного додатку, як позичальник підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Електронний Договір та всі додаткові угоди до нього, підписані особистими підписами ОСОБА_1 .

З наданої позивачем виписки про рух коштів по картці відповідачки вбачається, що вона активно користувалася рахунком, періодично вносила платежі на погашення заборгованості.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів погодження сторонами процентів за користування кредитом, втім надані банком умови кредитування, які підписані особистим підписом відповідачки 05.06.2020, свідчить про зворотнє.

Надані банком документи є первинними документами, які беззаперечно свідчать про існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.

Отже аналіз викладеного свідчить про те, що ухвалюючи рішення по вказаній справі, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані докази та прийшов до помилкових висновків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у відповідності до норм статті 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Окрім того, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, скасовуючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольняються в повному обсязі, то і судові витрати, які були понесені Банком в суді першої та апеляційної інстанції мають бути компенсовані за рахунок відповідача в повному обсязі.

Відтак, судовий збір, який понесений в суді першої та апеляційної інстанції та підлягає компенсації АТ КБ «Приватбанк» за рахунок відповідача, становить 6710,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2024 у цій справі скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 16.03.2016 №б/н в сумі 31591,02 гривні (тридцять одну тисячу п`ятсот дев`яності одну гривню 02 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 6710,00 гривень (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

С.В.Кухар