Справа № 438/130/24 Головуючий у 1 інстанції: Ткачова С. М.
Провадження № 22-ц/811/3513/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

30 грудня 2024 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Савуляка Р. В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Бориславського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту постійного проживання на території України, задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Борислав Львівської області, в неповнолітньому віці разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 13 листопада 1991року.

Рішення суду 15 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» оскаржило Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме для долучення клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження з доказами та документ, що підтверджує сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали судді Львівського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року, скаржником долучено клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску строку.

Разом з тим, в заяві міститься клопотання про продовження процесуального строку в частині подання документу, що підтверджує сплату судового збору, з огляду на тимчасову відсутність коштів для сплати судового збору.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року клопотання Головного управління Державної міграційної служби України задоволено, продовжено строк для усунення недоліків визначений ухвалою суду від 25 листопада 2024 року, а саме для подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору, та встановлено строк тривалістю в п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

23 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшла заява представника Головного управління Державної міграційної служби України про відстрочку від сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі. У заяві зазначено, що 13 грудня 2024 року ГУ ДМС у Львівській області звернулось до ДМС України із відповідною потребою щодо виділення додаткових коштів для сплати судового збору у справах за участю ГУ ДМ. Проте станом на 19 грудня 2024 року згідно наданої виписки на рахунку Головного управління за КЕКВ 2800 - залишок суми становить 0,00 грн. Звертає увагу, що виділення відповідних коштів потребує певного часу та внесення змін в кошторис, а також погодження виділення додаткових коштів з державного бюджету. Тому, з об`єктивних причин та з огляду на кінець бюджетного року скаржник позбавлений можливості у встановлений судом строк надати документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, суд приходить висновку про необхідність визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її апелянту виходячи з такого.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як зазначено вище, ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року залишено без руху, зобов`язано скаржника сплатити судовий збір у відповідному розмірі.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року задоволено клопотання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, продовжено строк для усунення недоліків визначений ухвалою суду 25 листопада 2024 року та встановлено такий строк тривалістю в п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідні ухвали апеляційного суду надіслані Головному управлінню Державної міграційної служби України у Львівській області, що підтверджується довідками про доставку електронного документа, скаржнику запропоновано у визначений строк сплатити судовий збір згідно закону, а також роз`яснено наслідки невиконання вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст.44ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються ЗУ «Про судовий збір».

Згідно із статтею 8 Закону України«Про судовийзбір» та ч. 1 ст.136ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, при цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, в силу статті 12ЦПК України повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ «SHISHKOV v. RUSSIA» від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Таким чином особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В свою чергу, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 2 п. 29 Постанови від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз"яснив, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення чи відстрочення сплати такого.

Положення пунктів 1 та 2 частини першоїстатті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першоїстатті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову в яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

При цьому, Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області у даному спорі є відповідачем, тобто не звертається за захистом порушених прав, а відповідає за пред`явленою вимогою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення клопотання представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області відсутні.

Таким чином, протягом всього перебування апеляційної скарги в апеляційному суді недоліки скарги не усунуто.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подала апеляційну скаргу є юридичною особою та не може, у буквальному розумінні слова, бути задіяною до функціонування критичної інфраструктури Збройних Сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки скаржником вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк не виконані, недоліки скарги не усунуті, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути апелянту, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про відстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2024 року- визнати неподаною та повернути апелянту.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє апелянта можливості подати апеляційну скаргу повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Ухвала складена і підписана 30 грудня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р. В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.