Справа № 465/8408/23 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2070/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м.Львів

Справа №465/8408/23

Провадження №22ц/811/2070/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на рішення Франківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 30 травня 2024 року, у складі суддіВанівського Ю.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

встановив:

20 жовтня 2023 року позивач звернувся з позовом відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 липня 2023 року о 20 год. 47 хв., інспектором з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сінайком О.Є. в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу марки «Audi», моделі «A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів, перехрестя вул. Винниченка та вул. Лисенка. На підставі цього, вказаним інспектором з паркування винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності Серії ЛВ, номер 00447064 від 29 липня 2023 року у зв`язку з порушенням п. 15.9 (ґ), за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП. В момент винесення постанови про адміністративне правопорушення від 29 липня 2023 року, особою, що керувала транспортним засобом була ОСОБА_2 . винесення вказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відбувалося без присутності власника чи користувача транспортного засобу. Після повернення ОСОБА_2 до місця стоянки автомобіля, вона виявила його відсутність та при зверненні, за допомогою телефонного дзвінка, до органів Національної поліції, їй повідомили, що автомобіль, який перебуває в її користуванні, було тимчасово затримано та доставлено на майданчик тимчасового тримання, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6. Після прибуття до майданчика тимчасового тримання, ОСОБА_2 отримала повідомлення про притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до постанови Серії ЛВ, номер 00447064 від 29 липня 2023 року та отримала доступ до автомобіля, який тимчасово перебував у її користуванні. При огляді автомобіля було виявлено пошкодження, які були відсутні до евакуації транспортного засобу на майданчик тимчасового тримання, а саме: при первинному поверхневому огляді було виявлено пошкодження нижньої частини двигуна та один з ричагів по передній підвісці. З метою фіксації пошкоджень, 29 липня 2023 року, близько 23 год. 11 хв., ОСОБА_2 звернулася в службу «102» та повідомила, що декілька годин тому, під час евакуювання був пошкоджений зазначений автомобіль, який знаходився у її користуванні, та разом з цим, згодом, подала заяву аналогічного змісту до Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області. 7 серпня 2023 року, з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернувся до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , який є кваліфікованим судовим експертом з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». За результатами проведеного огляду, ФОП ОСОБА_3 склав висновок експерта № 126 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Audi A4, реєстраційний № НОМЕР_1 , від 10 серпня 2023 року. Відповідно до Висновку № 126 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Audi», моделі «A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження складає 19 444,76 грн. З метою отримання інформації щодо ходу проведення та результатів проведеної перевірки за заявою ОСОБА_2 , зареєстрованої за ЄО № 25299 від 30 липня 2023 року, представник Позивача направив до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області адвокатський запит від 15 серпня 2023 року. Відповідно до витягу з веб-сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України, на дату здійснення евакуювання (29 липня 2023 року) цивільно-правова відповідальність у зв`язку з експлуатацією транспортного засобу марки «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована не була, а тому належним відповідачем по справі є суб`єкт господарювання, вказаний в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 29 липня 2023 року - Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс». Крім завданої майнової шкоди, внаслідок спричинених відповідачем пошкоджень транспортному засобу, він зазнав душевних страждань, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, який є його власністю. Просить позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 30 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ЛКП «Львівелектротранс» про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заподіяну майнову шкоду у розмірі 19 444,76 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. , а також судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., 3 100 грн. витрат, пов`язаних із залученням експерта, 148,80 грн. витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів для огляду транспортного засобу.

Рішення суду оскаржує ЛКП «Львівелектротранс». Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. Вказує, що позовні вимоги до ЛПК «Львівелектротранс» є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається наявність належних та достатніх доказів пошкодження транспортного засобу під час здійснення його евакуації на майданчик тимчасового тримання працівниками відповідача, а тому твердження позивача про те, що ЛКП «Львівелектротранс» зобов`язане компенсувати вартість ремонту в розмірі 19 444,76 грн. є необґрунтованими. Вважає, що в даному випадку відсутні неправомірні дії відповідача, причинний зв`язок між його діями та шкодою, а також відсутня вина відповідача в пошкодженні транспортного засобу позивача. Вказує, що під час евакуації транспортного засобу працівники відповідача не могли здійснити пошкодженні нижньої частини двигуна та ричагів передньої підвіски, оскільки відповідне обладнання на транспортному засобі МАЗ облаштоване таким чином, що пошкодження в даному випадку нижньої частини днища автомобіля неможливе. Крім того вказує, що ЛКП «Львівелектротранс» є неналежним відповідачем у справі. Також вважає висновок суду щодо стягнення моральної шкоди незаконним та необґрунтованим. Вказує, що позивач не довів заподіяння йому вказаної шкоди та не зазначив яких саме моральних страждань він зазнав.

15 липня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві позивач посилається на законність та обґрунтованість рішення суду. Просить апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 29 липня 2023 року о 20 год. 47 хв. інспектором з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сінайком О.Є. в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу марки «Audi», моделі «A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів, перехрестя вул. Винниченка та вул. Лисенка. Інспектором з паркування винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності Серії ЛВ, номер 00447064 від 29 липня 2023 року у зв`язку з порушеннями п. 15.9 (ґ) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивоване наступним.

В акті огляду та тимчасового затримання №55-423/23 від 29 липня 2023 року наявний перелік пошкоджень частин та елементів кузова транспортного засобу та вказано про пошкодження майже всіх частин та елементів кузова автомобіля.

Згідно п.6 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 990 від 14 листопада 2015 року, у разі тимчасового затримання транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу повинне бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Однак з фотознімків транспортного засобу, які містяться в матеріалах справи, неможливо встановити наявність пошкоджень, що перелічені у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №55-423/23 від 29 липня 2023 року.

Згідно довідки ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області від 8 серпня 2023 року, ОСОБА_2 зверталась в ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області з приводу пошкодження її автомобіля марки Ауді, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під час евакуації з вул. Лисенка,2, а саме нижня частина захисту двигуна та один з ричагів по передній підвісці. Заява зареєстрована у ІКС ІПНП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області за №25299 від 30 липня 2023 року.

ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області 8 серпня 2023 року надано відповідь М. Полянській М.М. про те, що матеріали перевірки знаходяться у Секторі моніторингу ЛРУП №1 у Львівській області.

Згідно висновку експерта №126 від 10 серпня 2023 року по дослідженню з визначенням матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Audi А4, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку складає 19 444, 76 грн.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачу завдано майнової шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля, яка складає 19 444,76 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Також суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 10 000 грн. моральної шкоди, оскільки позвач поніс немайнові втрати у зв`язку з пошкодженням його автомобіля.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Процедура тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення визначена Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 990 від 14листопада 2018 року (далі - Порядок).

Відповідно п. 2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З наявних у справі матеріалів не вбачається, що розміщенням належного позивачу транспортного засобу перед його затриманням та евакуацією було таким, що суттєво перешкоджало дорожньому руху або створювало загрозу безпеці руху.

Згідно з п. 3 Порядку доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів, у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори.

Пунктом 5 Порядку визначено, що після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих (крім випадку фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктами 13, 14 Порядку визначено, що у разі заподіяння транспортному засобу шкоди під час його транспортування та/або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає послуги з транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності зазначеного суб`єкта господарювання. Спори, пов`язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу під час його транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв`язуються в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що під час евакуації автомобіля марки «Audi», моделі «A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , працівниками ЛКП «Львівелектротранс» порушено вказаний вище Порядок (п. 5) та завдано майнову шкоду позивачу, яка полягає у пошкодженні його автомобіля під час транспортування та розміщення на спеціальному майданчику, тому відповідно до п. 13 Порядку обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу майнової шкоди покладено на ЛКП «Львівелектротранс».

Позивач підтвердив розмір завданої майнової шкоди, що не спростовано відповідачем.

Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

З огляду на встановлені вище обставини, суд погоджується з тим, що позивачу протиправними діями відповідача заподіяна моральна шкода. Суд першої інстанції вірно врахував, що втрати немайнового характеру пов`язані з протиправними діями відносно позивача, у зв`язку з якими у нього виникли труднощі з відновленням пошкодженого автомобіля не за місцем його проживання, стрес, тривожність. З урахуванням принципів розумності та справедливості, належить погодитися із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк