Справа № 464/8623/23 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/3251/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.06.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1149; визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 , як основним та єдиним утримувачем і як особою, яка самостійно виховує дітей.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відносини між подружжям погіршились, у позивача відсутні спільні інтереси з дружиною, відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, вони не ведуть спільного господарства та не проживають разом більше року.

Вказував, що шлюб з відповідачкою фактично припинив своє існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Наголошував, що надання строку для примирення не виправить стан стосунків сторін, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних позитивних результатів. Відтак, бажав сімейні відносини припинити.

Вимогу щодо визначення місця проживання дітей разом із батьком обгрунтовував тим, що малолітні діти, за домовленістю сторін, проживають разом із ним за його місцем реєстрації.

Зазначав, що є фізичною особою-підприємцем, отримує стабільний дохід, відтак, має можливість утримувати дітей та забезпечувати їм належні умови для проживання з достатнім рівнем комфорту.

Наголошував, що у нього з дітьми склались гарні відносини, позаяк, із матір`ю вони не знаходять взаєморозуміння.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.06.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1149.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

В решті вимог відмовлено.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам закону, не надав сторонам строк для примирення, відтак, позбавив позивача та відповідача права на примирення.

Вказує, що тимчасовий розлад у сім`ї та конфлікти між чоловіком і жінкою були викликані випадковими причинами.

Вважає, що необгрунтоване серйозними мотивами небажання одного або двох з подружжя продовжувати шлюб, не може бути достатньою підставою для його розірвання.

Наголошує, що збереження сім`ї, захист інтересів дітей є одним із обов`язків суду, тому перш ніж прийняти рішення у справі, суд повинен вжити всіх необхідних заходів для примирення сторін та збереження сім`ї.

Додає, що сторони перебували у шлюбі 10 років, мають двох малолітніх дітей, протягом вказаного періоду відносини між ними складалися в умовах панування любові та поваги, взаємної підтримки один одного. Тому, з метою збереження сім`ї, захисту інтересів малолітніх дітей, з огляду на те, що причини для розірвання шлюбу, зазначені в позовній заяві, є надуманими, вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 17.12.2024 року, є дата складення повного судового рішення 27.12.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу та його збереження не допускається.

У відповідності до вимог ст.ст.56, 104, 105 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини внаслідок розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що справа вже тривалий час (більше року) перебуває в провадженні суду і сторони за цей час не примирились, а позивач підтримав своє бажання розірвати шлюб, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки його збереження суперечить інтересам та волі одного з подружжя позивача, який не бажає зберігати шлюб з відповідачкою.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 27 грудня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич