Справа № 148/1931/23
Провадження № 22-ц/801/1330/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 рокуСправа № 148/1931/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Голоти Л.О., Стадника І.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2024 року, ухвалене суддею Дамчук О.О. в м. Тульчині, повне рішення складено 18 квітня 2024 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/456163 від 12 вересня 2018 року в розмірі 59 985,74 грн, судові витрати в розмірі 2 684 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 вересня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/456163, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 55 456,97 грн, який зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, я також виконати інші обов`язки визначені договором.

Відповідно до умов кредитного договору, кредит видавався на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю в розмірі 50 000 грн. Умовами договору також передбачався страховий платіж у розмірі 5 456,97 грн на користь страховика. Дата надання кредиту: одноразово 12 вересня 2018 року, дата сплати ануїтентних платежів, 12 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів. Дата повного погашення 12 вересня 2024 року, строк кредитування становить 72 місяці з дати надання кредиту.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за вказаним договором виконав та надав у користування відповідачу кредит у розмірі 55 456,97 грн відповідно до умов кредитного договору. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, припинив виконувати взяті на себе зобов`язання.

20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, згідно з умовами якого ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/380805/82/456163 від 12 вересня 2018 року, сума заборгованості за яким становить 59 985,74 грн: 50 331,93 грн сума заборгованості по тілу кредиту; 9 653,81 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідачем не здійснювалося жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора.

22 червня 2023 року позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка відповідачем не виконана.

Вказане стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 014/380805/82/456163 від 12 вересня 2018 року у загальному розмірі 59 985,74 грн станом на 25 вересня 2023 року, а також суму судового збору в розмірі 2 684 грн та 1 400 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього заборгованість за тілом кредиту в сумі 20 698,95 грн та заборгованість за процентами в сумі 766,25 грн, а також відповідно стягнути розмір судового збору та витрат на правничу допомогу, врахувавши процентне співвідношення задоволеного розміру позовних вимог.

У скарзі зазначає, що суд неправомірно не застосував трьохрічних строк позовної давності щодо відсотків. Судом не було враховано неузгодженості та неточності, які наявні в розрахунку заборгованості, а тому від суми боргу слід відмінусувати 10 104,75 грн, які нараховані по капіталізації та реструктуризації, оскільки такі складові не передбачені ні договором, ні узгоджені в додаткових угодах. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач на момент укладення договору відступлення прав вимоги мав ліцензію на здійснення фінансових послуг. Судом неправомірно стягнуто з відповідача тіло кредиту в розмірі 50 331,93 грн, оскільки не враховано суми здійснених останнім платежів на погашення кредиту. З нього підлягає стягненню лиши половина суми заборгованості по кредиту, оскільки він брався в шлюбі з ОСОБА_2 і її позиція не з`ясована судом.

У поясненнях ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач заборгованість за кредитними договором № 014/380805/82/456163 від 12 вересня 2018 року у добровільному порядку не сплатив, проти укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не заперечував, дійшов висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 59 985,74 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 12 вересня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/380805/82/456163.

Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб на наступних умовах:

- сума кредиту 55 456,97 грн, з яких 5 456,97 грн - страховий платіж;

- дата надання кредиту 12 вересня 2018 року;

- дата сплати ануїтетних платежів 12 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів;

- дата повного погашення кредиту 12 вересня 2024 року;

- строк кредиту 72 місяці з дати надання кредиту;

- процентна ставка фіксована, становить 42,9% річних;

- дата переказу коштів з КР 07 числа кожного місяця;

- сума щомісячного переказу з КР 2 154,36 грн, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно графіку.

Відповідно до п. 12.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до договору зобов`язань (а.с.5-7).

12 вересня 2018 року ОСОБА_1 було підписано також Графік погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (Додаток №1 до кредитного договору), Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки (Додаток №2 до кредитного договору), Заяву-Анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою», Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» та Графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (Додаток №1 до Паспорту споживчого кредиту) (а.с.8-14).

Із виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 28 липня 2018 року по 28 липня 2019 року слідує, що 12 вересня 2018 року йому було видано кредит в розмірі 55 456,97 грн та ОСОБА_1 здійснював часткове погашення кредитної заборгованості (а.с.15-25).

20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-578-F, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (пункт 2.1 договору).

У реєстрі боржників від 25 січня 2023 року до договору відступлення права вимоги №114/2-578-F від 20 грудня 2022 року від номером 1135 зазначено ОСОБА_1 .. Право грошової вимоги відступлено новому кредитору на загальну суму 59 985,74 грн: 50 331,93 грн сума заборгованості по тілу кредиту; 9 653,81 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.35-36).

Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості в розмірі, визначеному попереднім кредитодавцем.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Всупереч умов укладеного кредитного договору від 12 вересня 2018 року №014/380805/82/456163 зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-578-F.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договір, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредитором, а також укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» договір відступлення права вимоги у встановленому законом порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами.

Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 55 456,97 грн, який не спростований відповідачем.

Апеляційний суд вважає, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, який наданий позивачем, є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості та підтверджується випискою по рахунку.

Заперечуючи щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості, відповідач розмір заборгованості не спростував.

Відповідачем не обґрунтовано, що за рахунок проведення реструктуризації та капіталізації (з наведенням відповідних розрахунків) було збільшено розмір заборгованості, а тому вказані доводи відхиляються апеляційним судом.

ОСОБА_1 також зазначає, що оскільки ним було внесено на погашення кредиту 14 059,07 грн, відтак заборгованість за тілом кредиту має бути зменшена на вказану суму.

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки заборгованість за тілом кредиту визначена банком вже з врахуванням сплачених відповідачем коштів.

Крім цього, у суді першої інстанції ОСОБА_1 було заявлено про застосування строків позовної давності щодо нарахованих відсотків.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтю ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до умов договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, кредит наданий відповідачу одноразовим платежем 12 вересня 2018 року строком на 72 місяці, дата повного погашення кредиту 12 вересня 2024 року.

Пунктом 10.5 зазначеного договору визначено, що до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням договору збільшений до 70 років.

У відповідності до п. 18.6 кредитного договору до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років.

Оскільки кредитний договір містить узгоджену сторонами умову про збільшення встановленої законом позовної давності до 70 років, відтак, за обставин даної справи строк позовної давності позивачем не пропущено.

Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги в частині відсутності у позивача права на укладення договору відступлення права вимоги по причині відсутності у нього ліцензії.

За обставинами справи, 12 вересня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредиторові за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор зобов`язався сплатити первісному кредитору загальну вартість формованого портфеля заборгованості.

У ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).

18 лютого 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи - ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» (а.с.43).

ОСОБА_1 не обґрунтував свою позицію, що право вимоги за кредитним договором, яке перейшло до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», потребує наявності ліцензії.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу того, що з відповідача підлягає стягненню лиши половина суми заборгованості за кредитом через те, що він брався в шлюбі з ОСОБА_2 і її позиція не з`ясована судом.

Вказане питання вирішується не за позовом кредитора до позичальника чи навпаки, а на підставі норм сімейного законодавства у спорі між подружжям (колишнім) про поділ майна, в якому враховуються і борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Л.О. Голота

І.М. Стадник