Справа №: 398/3979/24
провадження №: 2/398/2507/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" грудня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮнітКапітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43264,68 грн, а також понесені судові витрати.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 17 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 352117160 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8900,00грн зі сплатою процентів.

28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, (строк дії якого сторонами неодноразово продовжувався), відповідно до умов вказаного договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 352117160 від 17 грудня 2022 року. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 352117160 від 17 грудня 2022 року. 05 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 05/07/24, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 43264,68 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором № 352117160 від 17 грудня 2022 року, а також судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач 22 серпня 2024 року подала до суду відзив, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Стверджує, що договір № 352117160 від 17 грудня 2022 року не містить підписів сторін, форма вказаного договору не відповідає вимогам закону, роздруківка електронного листування, не може вважатися електронним доказом укладання договору між позивачем та відповідачем, доказів укладання кредитного договору позивачем не надано. Крім того відповідач аргументує, що договір факторингу № 28/1118/-01 укладений 28 листопада 2018 року за 4 роки до укладання кредитного договору № 352117160, що виключає одне одного, оскільки договір факторингу є похідним від права вимоги за кредитним договором, теж не може бути укладеним раніше за кредитного договору. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників не містить підписів сторін.

Позивач 13 вересня 2024 року подав до суду додаткові пояснення щодо строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, який неодноразово продовжувався, останній раз 31 грудня 2023 року. Зазначає, що вказаний договір регулює відносини між сторонами протягом визначеного періоду часу з 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року, підписання реєстру права вимоги засвідчує перехід права вимоги до боржників. Строк дії договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року закінчується 31 грудня 2024 року, додатки та додаткові угоди до вказаного договору є його невід`ємною частиною. Реєстр права вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Вказаний договір є рамковою угодою. Перехід права вимоги заборгованості до боржників від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників, право вимоги може перейти раніше ніж оплата договору факторингу. Крім того позивачем долучено до матеріалів справи додаткові угоди до договору факторингу № 28/1118-01.

19 вересня 2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, позивач наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, стверджує, що договір № 352117160 від 17 грудня 2022 року укладений в електронній формі із дотриманням вимог діючого законодавства, про що надано відповідні докази, договір є правомірним, відповідач був ознайомлений із правилами надання коштів у кредит, подав заявку на кредит, повідомив свої персональні дані, надав згоду на їх обробку, ознайомився з умовами кредитного договору, підписав договір № 352117160 за допомогою електронного підпису одноразовий персональний ідентифікатор був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Відповідач, ввівши у відповідне поле вказаний ідентифікатор, погодився і підписав кредитний договір, у подальшому на електронну адресу відповідача було відправлено повідомлення про успішне підписання кредитного договору. Відповідач про вчинення відносно неї шахрайських дій не повідомляла, заперечення відповідача щодо не укладання договору є необґрунтованими. Наполягає, що станом на час виникнення вимоги за вказаним кредитним договором діяв договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 з урахування внесення змін щодо продовження дії строку договору. Перехід права вимоги за кредитним договором відбувся в ході факторингового ланцюгу та підтверджено відповідними витягами боржників до договорів про відступлення права вимоги.

24 вересня 2024 року відповідач подала до суду заперечення по справі, наполягала на відсутності у справі доказів укладення кредитного договору, оскільки на договорі, копію якого подав до суду позивач, відсутній її кваліфікований електронний підпис. Зазначає, що позивачем не надано доказів, що номер мобільного телефону НОМЕР_1 належить відповідачу. Крім того, на думку відповідача платіжний документ щодо перерахування відповідачу суми кредиту не відповідає нормам закону, не містить підпису працівника банку, ПІП відповідальної за проведення госпрозрахункової операції, наполягає, що відступлення права вимоги можливо лише до дійсної вимоги. Просила відмовити у задоволенні позову.

11 листопада 2024 року враховуючи подані учасниками заяви по суті справи, суд визнав за доцільне витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію: чи належить платіжна картка № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; про рух коштів по рахунку платіжної картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за період з 17 грудня 2022 року по 21 грудня 2022 року з відображенням суми та часу зарахування коштів, контрагента, який здійснює це зарахування; інформацію про номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 17 грудня 2022 року по 21 грудня 2022 року; чи відбувалася верифікація позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 17 грудня 2022 року при укладенні кредитного договору № 352117160 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору покладання з АТ КБ «ПриватБанк»; чи знаходиться номер телефону НОМЕР_4 в анкетних даних ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

25 листопада 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь на запит суду.

26 грудня 2024 року представник позивача надав додаткові пояснення, наполягав на зонності заявлених вимог з підстав викладених в раніше поданих позовних заявах.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що 17 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №352117160, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось надати відповідачу кредит на суму 8900,00 грн у формі кредитного ліміту на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Сума першого траншу за договором складає 8900,00 грн, яку кредитодавець надає одразу після укладення договору, а позичальник повинен повернути - орієнтовна дата повернення 16 січня 2023 року (п. 2.3. кредитного договору). Дисконтний період - 30 днів (п. 3.1. кредитного договору). Згідно з п.п. 8.3, 8.4 кредитного договору дисконтна процентна ставка - 766,50% (2,10% в день від суми залишку кредиту), після закінчення дисконтного періоду - 1087,70% (2,98% в день від суми залишку кредиту).

Договір кредитної лінії №352117160 від 17 грудня 2022 року підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором MNV7Р9Р6, реквізити позичальника містять персональні дані відповідача, а саме: зазначено прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації, ІПН НОМЕР_3 , телефон № НОМЕР_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також дату і час введення одноразового ідентифікатора.

Відповідно до п. 4.7. вказаного договору верифікація позичальника ідентифікація шляхом отримання інформації з офіційного джерела у спосіб договору покладання з АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно платіжного доручення від 17 грудня 2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , для зарахування на платіжну картку 4149-39ХХ-ХХХХ-8403 грошові кошти у сумі 8900,00 грн, що також підтверджується довідкою ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 25 червня 2024 року № 06_2/2024 про здійснення за дорученням платежів через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанку на карти клієнтів.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України«Про електроннукомерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20.

Відповідно до платіжного доручення від 17 грудня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»(платник) перерахувала ОСОБА_1 8900,00 грн згідно договору № 352117160 від 17.12.2022 року.

Від відповідача заперечень щодо факту отримання коштів на рахунок до суду не надано.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Додатковими угодами від 28 листопада 2019 року № 19, від 31 грудня 2020 року № 26, від 31 грудня 2021 року № 27, від 31 грудня 2022 № 31, укладеними ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони продовжували строк дії договору факторингу №28/1118-01 до 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 рок, 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 року відповідно.

Згідно з реєстром прав вимоги від 21 лютого 2023 року № 217 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 21251,42 грн, з яких 8900,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) та 12351,42 грн - заборгованість за відсотками. Зазначений реєстр був підписаний електронними підписами сторін з накладенням електронних печаток.

За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором від 17 грудня 2022 року № 352117160, заборгованість за тілом кредиту складала 8900,00 грн та за відсотками 12351,42 грн за період з 17 грудня 2022 року до 21 лютого 2023 року.

23 лютого 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з реєстром прав вимоги від 23 лютого 2024 року № 1 ТОВ «Таліон Плюс» відступив ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 43264,68 грн, з яких 8900,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 34364,68 грн заборгованість за відсотками). Зазначений реєстр підписаний представниками сторін, скріплений печатками.

За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором від 17 грудня 2022 року № 352117160, заборгованість за тілом кредиту склала 8900,00 грн та за відсотками - 34364,68 грн.

05 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №05/07/24, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалось відступити ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до боржників згідно з реєстром боржників (додаток № 1 до договору), а ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язалось їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (ціна продажу) за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з реєстром боржників від 05 липня 2024 року до договору факторингу від 05 липня 2024 року №05/07/24 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 43264,68 грн, з яких 8900,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 34364,68 грн заборгованість за відсотками. Зазначений реєстр підписаний представниками сторін, скріплений печатками. Також сторонами складено та підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 05/07/24 від 05 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За статтею 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 639ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електроннідокументи таелектронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За ст.12цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 512, 514ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

При цьому боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором від 17 грудня 2022 року № 352117160 перед ТОВ «Юніт Капітал» чи сплату сум кредитної заборгованості попереднім кредиторам.

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44 ЦПК України).

Крім того з підстав наявності сумніву у добросовісності здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, наданих суду, враховуючи твердження позивача щодо способу верифікації контрагента у даному зобов`язанні, та заперечень відповідача що належності йому номеру телефону, зазначеного при укладанні вказаного договору, судом витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додаткову інформацію, у відповідь АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив зазначення ОСОБА_1 номеру телефону НОМЕР_4 у власних анкетних даних.

У судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором від 17 грудня 2022 року № 352117160 щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачем не спростовано.

В той же час суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Так, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, у межах строку кредитування 30 днів, тобто до 16.01.2023 року відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитом. Загальна вартість кредиту станом на 16.01.2023 року становила 14507,00 грн: тіло кредиту 8900 грн та проценти 5607,00 грн.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог на суму боргу відповідача перед позивачем в розмірі 14507,00 грн, в іншій частині позову слід відмовити.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, надані адвокатом Тараненком А.І. за договором про надання правничої допомоги від 05.07.2024 № 05/07/24-02, на підставі якого складено акт прийому-передачі наданих послуг від 05.07.2024, згідно з яким складання позовної заяви зайняло 2 год, вартість послуг - 5000,00 грн (2500,00 грн за годину), вивчення матеріалів справи зайняло 1 год, вартість послуг - 500,00 грн, надання усної консультації стосовно складання позовної заяви зайняло 1 год, вартість послуги - 500 грн (згідно з додатком №1 - протоколом погодження вартості послуг до зазначеного договору про надання правничої допомоги).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

В силу вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зважаючи на те, що договір факторингу, на підставі якого подано позов про стягнення кредитної заборгованості з відповідача, є рамковим, тобто позивач має невизначену кількість подібних справ щодо стягнення з позичальників-фізичних осіб заборгованості за кредитними договорами, право вимоги за якими було передано позивачу внаслідок відступлення прав вимоги на підставі договору факторингу від 05.07.2024 №05/07/24, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеним.

З урахуванням переліку послуг, наданих адвокатом, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірний та розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, який підлягає відшкодуванню відповідачем, пропорційно розміру задоволених позовних вимог складає 1341,20 грн (33,53% від 4000,00 грн.).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 812,00 грн (33,53% від 2422,00 грн.)

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4 літера А, офіс 10) заборгованість за кредитним договором від 17 грудня 2022 року № 352117160 у сумі 14507 (чотирнадцять тисяч пятсот сім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4 літера А, офіс 10) 812 (вісімсот дванадцять) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору та 1341 (одна тисяча триста сорок одна) грн 20 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя І.П. Шинкаренко