Провадження №2/523/6878/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2024 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув позовну заяву та додані до неї документи, що надійшли на адресу суду через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, поділ майна шляхом залишення зазначеного майна за відповідачем, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 та просив суд:

1. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , 1992 р.н. та ОСОБА_2 , 1989 р.н, зареєстрований 26.10.2013р. Гайворонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районого управління юстиції, актовий запис №82.

2. Встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 5000 гривень щомісячно.

3. Майно які придбано в період шлюбу залишити відповідачу в повному обсязі.

4. Встановити місце проживання дитини разом з відповідачем.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ознайомившись з позовною заявою суд дійшов висновку щодо залишення позову без руху виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, зазначений позов поданий до суду в електронному вигляді та сформований в системі «Електронний суд».

Разом з цим, в супереч вимог п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження направлення позовної заяви з додатками відповідачу по справі та не зазначено та не надано доказів на підтвердження того, що відповідач зареєстрований в Електронному кабінеті, як користувач ЄСІТС.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу необхідно надати до суду докази на підтвердження направлення позову з додатками відповідачу у справі на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Також, в порушення норм ч.4 ст. 177 ЦПК України, позивачем не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або звільнення від його сплати.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Згідно Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, що набрав законної чинності з 01.11.2011 р. судовий збір сплачується за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розмір ставки судового збору за подання заяви не майнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру - для фізичних осіб 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, а саме - розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини. За позовні вимоги про стягнення аліментів судовий збір позивачем не сплачується, тому судовий збір, котрий підлягає оплаті складає 2422 грн. 40 коп. (1211,20 х 2).

Щодо позовної вимоги майнового характеру - поділу майна шляхом залишення зазначеного майна за відповідачем, позивачем не зазначено ціну позову, не визначеного самого нерухомого майна та ін., що унеможливлює визначення судового збору, котрий підлягає сплаті.

Щодо сплати судового збору, суд звертає увагу позивача на наступне.

Законом України «Про судовий збір» (п. 5 ч.1 ст. 5) встановлено пільги щодо сплати судового збору та від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - … військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Крім того, щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2024 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків, який складає п`ять днів з дня отримання ухвали.

Позивач отримав ухвалу суду від 25 жовтня 2024 року про залишення позову без руху 13 грудня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Крім того, позовна заява подача через систему «Електронний суд», тому позивач мав можливість ознайомитись із зазначеною ухвалою в зазначеній системі.

Позивачем за тривалий проміжок часу недоліки позовної заяви, що викладені в ухвалі суду 27 листопада 2024 року не усунуто та позивач значний терміну час долею справи не цікавиться.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суддя вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 185, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи, що надійшли на адресу суду через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, поділ майна шляхом залишення зазначеного майна за відповідачем, стягнення аліментів - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя