Справа № 126/2067/23
Провадження № 22-ц/801/347/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 рокуСправа № 126/2067/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В. П., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ( ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року, постановлене у складі судді Хмеля Р. В., в м. Бершадь, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в :

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитиною шести років, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання, в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку відповідача.

Позов мотивовано тим, що 09.08.2015 сторони уклали шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народився син ОСОБА_4 . На момент подачі позову сторони як подружжя не проживають, сімейні стосунки між ними припинені, вони перестали вести спільне господарство, син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. Крім того, згідно лікарського висновку син хворіє на інші загальні розлади розвитку, які характеризуються якісними відхиленнями в соціальних взаємодіях і показниках комунікабельності.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково: ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на дружину - відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на утриманні матері. Дійти спільної згоди стосовно утримання сина сторони не можуть. ОСОБА_2 має змогу утримувати свою дитину, інформацію про інших утриманців суду не надав, а тому дійшов висновку про задоволення позову у цій частині. Відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину, в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку відповідача, суд послався на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина має вади фізичного або психічного розвитку.

Не погодившись із зазначеним рішенням у частині відмови у позові, 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов повністю.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, ОСОБА_1 надає докази того, що її син має розлади психічного розвитку, а саме: висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 16.01.2023 року № ІРЦ-85073/2023/384083, а також довідку № 24 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді від 30.05.2023 року. Звертає увагу, що відповідач працює лікарем-анестезіологом в КНП «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування», на 0,5 ставки лікарем приймального відділення Гайворонської районної лікарні Кіровоградської області та лікарем-анестезіологом КТ «Медіскан» діагностичний центр у м. Бершадь, а тому може сплачувати кошти на її утримання. Хоча вона працює медичною сестрою, суд в рішенні помилково вказав, що вона лікар-анестезіолог. Звертає увагу, що вона вимушена була працевлаштуватися з 01.10.2023 року медичною сестрою стаціонару хірургічного відділення КНП «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради» зі змінним графіком роботи для забезпечення матеріального становища свого малолітнього сина, так як відповідач до рішення суду матеріальної допомоги на утримання сина не надавав.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в оскаржуваній частині не відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступні обставини:

-09.08.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 12).

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 13).

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачкою в АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні, що встановлено з довідки № 977 від 24.08.2023, виданої Баланівським старостинським округом (а. с. 22).

-Згідно довідки № 24 від 30.05.2023, ОСОБА_4 є дитиною, яка хворіє на загальні розлади розвитку, затримка психічного розвитку (F.84.8), розлади розвитку мовлення (F.80.8) та потребує домашнього догляду (а. с . 15).

-Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 16.01.2023 №ІРЦ - 85073/2023/384083 встановлено, що ОСОБА_4 потребує корекційно-розвиткових занять з розвитку емоційно-вольової сфери та розвитку мовлення (а. с. 16-20).

-З 01.10.2023 року ОСОБА_1 працює медичною сестрою стаціонару хірургічного відділення КНП «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради» зі змінним графіком роботи, що встановлено з довідки № 1376 від 21.12.2023 року (а. с.45).

-Сторони не заперечують та підтверджується Висновком від 16.01.2023 №ІРЦ - 85073/2023/384083, що ОСОБА_2 працює лікарем-анестезіологом в КНП «Бершадська ОЛІЛ Бершадської міської ради» (а. с. 16).

Між сторонами виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психічного розвитку, до досягнення дитиною шести років.

Рішення в частині стягнення аліментів на дитину не оскаржується.

Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно із частиною 1статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Як встановлено з матеріалів справи позивачка просила стягнути з відповідача кошти на своє утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з моменту подання позову та до досягнення дитиною шести років.

Відмовляючи у задоволенні вказаної вимоги суд першої інстанції послався на відсутність належних та допустимих доказів, однак апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1статті 77 ЦПК України), доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6статті 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою, працездатною особою, не має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, працює, що свідчить про можливість забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і виконання обов`язків, передбачених СК України по утриманню іншого з подружжя.

Будь-яких доказів того, що у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти на дружину до досягнення дитиною шестирічного віку, або, що він перебуватиме у скрутному фінансовому та матеріальному стані після сплати аліментів, відповідач ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надав.

Відповідно до частин 3, 4 статті 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

На підтвердження того, що вона має право на утримання від відповідача на підставі ч. 3 ст. 84 СК України, позивачка надала наступні докази: довідку № 24 від 30.05.2023 року (форма 080-1/о), в якій зазначено, що ОСОБА_4 за станом здоров`я потребує домашнього догляду до 15.12.2023 року та з якої вбачається, що з 26.05.2023 року дитина взята на «Д», оформлений індивідуальний догляд за дитиною (а.с. 15).

Наказом МОЗ України «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення» від 11 червня 2012 року № 430, зареєстрованим 12 липня 2012 року за № 1173/21485, визначено, що форма № 080-1/о заповнюється медичним персоналом закладу охорони здоров`я, відповідальним за видачу довідок, надається для дитини (дитини-інваліда), яка потребує домашнього догляду, одному з батьків, усиновителю, опікуну, піклувальнику дитини-інваліда, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати та фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, у разі якщо дитина-інвалід потребує домашнього догляду, на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії для звернення до органів праці та соціального захисту населення за отриманням надбавки на догляд за дитиною-інвалідом відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та жінці, батькові, бабці, дідові чи іншим родичам, які фактично доглядають за дитиною, для надання відпустки без збереження заробітної плати. Дана довідка надається закладами охорони здоров`я незалежно від форм власності та підпорядкування на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК). Довідку підписують лікуючий лікар (пункт 8), завідуючий відділенням (пункт 9), голова ЛКК закладу охорони здоров`я (пункт 10).

Тобто довідка форми 080-1/о видається у разі наявності у дитини вад фізичного або психічного розвитку. Те, що дитина сторін має вади фізичного та психічного розвитку підтверджується і Висновком від 16.01.2023 №ІРЦ - 85073/2023/384083 (а. с. 16-20), відповідно до якого ОСОБА_4 потребує корекційно-розвиткових занять з розвитку емоційно-вольової сфери та розвитку мовлення.

Отже наявні в матеріалах справи довідки є належними та допустимими доказами того, що в справі, яка розглядається підлягають до застосування положення частини 3 ст. 84 СК України.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, наявності належних та допустимих доказів потреби позивачки, на утриманні якої перебуває дитина, можливостей відповідача надавати таке утримання, апеляційний суд виснує про задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину та стягнення з відповідача на користь позивача коштів на утримання дружини в розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною шестирічного віку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак апеляційним судом дано оцінку основним аргументам відповідача, викладеним в апеляційній скарзі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Тому рішення Бершадського районного суду вінницької області від 04 грудня 2023 року підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з постановленням нового: про задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

З урахуванням того, що позовна вимога про стягнення аліментів на дружину підлягає до задоволення, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 1 073,60грн судового збору, який підлягав сплаті при зверненні до суду першої інстанції, а також враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 610,60 коп. (1 073,60 х 150% = 1 610,60), який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, а всього 2 684,20 грн.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь - якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню з урахуванням винятків, перелічених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення аліментів на дружину та в частині розподілу судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання, в розмірі 1/8 частини щомісячно від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною шести років (до ІНФОРМАЦІЯ_6 ), починаючи з 30.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 20 коп. судового збору на користь держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: В. П. Рибчинський

Т. Б. Сало