Справа № 212/5345/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зіміна М.В., з участю секретаря судового засідання Кулікової Т.В., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я,

встановив:

27 травня 2024 року адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - АТ «Криворізький залізорудний комбінат») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, посилаючись на те, що ОСОБА_1 працював на АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 02 липня 1986 року по 29 жовтня 2012 року у підземних умовах машиністом скреперної лебідки, гірничим робітником очисного забою. Працюючи у шкідливих підземних умовах впродовж 19 років 9 місяців позивач отримав професійні захворювання радикулопатія шийна та попереково-крижова, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії. Довідкою МСЕК від 31.05.2006 року позивачу первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності з переоглядом та третю групу інвалідності. При подальших переоглядах ступінь втрати професійної працездатності не змінювався та рішенням МСЕК від 04.06.2013 повторно встановлено 55% втрати професійної працездатності безстроково. Вважає, що звини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений проходити курси лікування, втратив роботу, втратив великий відсоток працездатності, потребує постійного лікування та нагляду у лікарів, переносить постійні фізичні страждання, що впливає на психоемоційний стан здоров`я позивача, він постійно має пригнічений, розгублений стан, постійно переживає за своє здоров`я. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 300 000,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача.

07 червня 2024 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 21 червня 2024 року направив його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується з пред`явленими позовними вимогами в повному обсязі, оскільки роботодавцем вживались всі заходи на створення безпечних умов праці, а також вказує, що допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального захисту та колективного захисту, якими забезпечувався ОСОБА_1 . Окрім цього, на думку відповідача, завлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, зазначає, що сума моральної шкоди є значно завищеною.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював на шахті Октябрська АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 02 липня 1986 року по 29 жовтня 2012 року у підземних умовах машиністом скреперної лебідки, гірничим робітником очисного забою.

11 травня 2006 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання радикулопатія шийна та попереково-крижова, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ОСОБА_1 . Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 працював 19 років 9 місяців у умовах важкої праці, запиленості робочої зони і несприятливого мікроклімату, що призвело до професійних захворювань.

Відповідно до довідки МСЕК серії ДНА-02 №012648 від 31.05.2006 року ОСОБА_1 первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% по радикулопатії, 5% по ХОЗЛ з переоглядом, третю групу інвалідності.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово проходив переогляд МСЕК та довідкою МСЕК серії АБ № 0003709 від 04.06.2013 позивачу повторно встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% по радикулопатії, 5% по ХОЗЛ з переоглядом безстроково.

Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійних захворювань.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи у відповідача, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11 травня 2006 року.

За таких обставин суд вбачає, що акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» повинно нести відповідальність за заподіяну ОСОБА_1 моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями радикулопатія шийна та попереково-крижова, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 55%, періоду роботи на підприємстві відповідача понад 19 років, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 220 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23,1167 ЦК України, Законом України « Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 137-141, 247, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 220 000 (двісті двадцять тисяч) гривень 00 копійок, без врахування податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судові витрати в розмірі 2200,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», місцезнаходження юридичної особи: 50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1А, код ЄРДПОУ 00191307.

Рішення складено та підписано 08 липня 2024 року.

Суддя: М. В. Зімін