Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1039/22
Провадження № 2/945/228/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 липня 2024 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що їй на підставі рішення виконкому Кривобалківської сільської Ради народних депутатів № 50 від 31 травня 1994 року, належить будинок АДРЕСА_1 .

У вказаному житловому будинку, у тому числі, зареєстрований, при цьому понад один рік не проживає відповідач ОСОБА_2 , який є онуком ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вказувала на те, що відповідач у належному позивачеві будинку не проживає без поважних причин; участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує.

Посилаючись на викладене вище, а саме на те, що відповідач до цього часу залишається зареєстрованим у будинку позивача, що перешкоджає позивачу у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року вказаний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Постановлено разглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21 червня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі № 945/1039/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та призначити справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому 04 квітня 2023 року подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин; відзив не подав.

Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Суд дослідив матеріали справи і встановив таке:

Згідно з копією Свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Тобто, вказаний вище будинок є особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1 .

У вказаному будинку, який належить позивачу ОСОБА_1 , у тому числі, зареєстрований онук позивача, відповідач у справі - ОСОБА_2 , 1985 року народження, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 12 вересня 2022 року (а. с. 7).

З Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 13 вересня 2022 року, складеним та підписаним жителями с. Крива Балка, Миколаївського району Миколаївської області: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 , слідує, що відповідач ОСОБА_2 , 1985 року народження, зареєстрований, але з вересня 2018 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтями 150, 156 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.

З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позовні вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265, 280 - 282 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1985 року народження (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Богданівка, Заліщицького району Тернопільської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; номер і серія паспорта НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , 1985 року народження (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Богданівка, Заліщицького району Тернопільської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; номер і серія паспорта НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., сплачений позивачем за квитанцією № 16ВК-ЕР25-Х25С-ВМ90 від 17 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова