Справа № 583/4355/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Сидоренка Р.В.,

при секретарі - Якубович В.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

її представника, адвоката - Собини П.М.,

представника

ІНФОРМАЦІЯ_1 - Соколова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Охтирка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 , військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права звернення на отримання грошового забезпечення військовослужбовця захопленого у полон, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2024 року представник позивача подав до суду позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просить суд встановити факт, що :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2004року по теперішній час за адресою : АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , членом сім`ї військовослужбовця, що захоплений в полон, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , з правом звернення на отримання грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон до Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2004 року, фактично, проживає однією сім`єю з позивачкою як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 03.08.2024 року за №395/02-31. ОСОБА_2 закінчив Рибальську середню школу, що підтверджується копією атестату про середню освіту серія НОМЕР_4

З 1996 року по 2016 рік ОСОБА_2 працював оператором з добування нафти та газу ПАТ «Укрнафта». Позивачка повністю перебувала на утриманні чоловіка, так як ніде не працювала, дбала про домашній затишок. Останнім часом ОСОБА_2 забезпечував сім`ю, заробляючи грошові кошти за рахунок тимчасових підробітків.

ОСОБА_2 ніколи не був одруженим, не має власних дітей. Двадцять років позивач проживає із ОСОБА_2 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, мають спільні плани на життя, ведуть спільне господарство, дбають один про одного, мають спільний сімейний бюджет.

Після початку збройної агресії РФ проти України та у зв`язку із введенням воєнного стану на Україні, ОСОБА_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_6 на військову службу за мобілізацією. Під час несення військової служби ОСОБА_2 постійно телефонував позивачці, направляв грошові кошти їй для проживання, позивачка відправляла йому посилки із всім необхідним. В певний період часу ОСОБА_2 перестав виходити на телефонний зв`язок. У позивачки був номер телефону ротного командира ОСОБА_2 , тому вона телефонувала йому щоб дізнатися що сталося. Ротний командир повідомив, що ОСОБА_2 знаходиться на бойовій позиції, пізніше зателефонує.

Одного дня позивачку запросив староста Грунської сільської ради та показав в реєстрі полонених фото чоловіка дуже схожого на чоловіка позивачки ОСОБА_2 . Позивачка включила відео та зрозуміла, що її чоловік ОСОБА_2 потрапив у полон.

Позивачка зателефонувала ротному командиру та повідомила інформацію про перебування її чоловіка у полоні. Ротний командир прислав позивачці посилкою особисті речі ОСОБА_2 та його паспорт, банківську картку.

Позивачка звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 про допомогу в розшуку її чоловіка та повернення з полону додому. В ІНФОРМАЦІЯ_7 позивачці рекомендували звернутися до суду для встановлення факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, так як законом передбачено, що листування та сповіщення про захоплення в полон, інші дії, пов`язані з таким питанням, здійснюється сім`єю чи близькими родичами, а позивачка не є офіційною дружиною ОСОБА_2 .

Від Служби безпеки України на адресу позивачки не надходило жодного повідомлення про знаходження ОСОБА_2 у полоні.

Сповіщення позивачки, як дружини, про перебування ОСОБА_2 у полоні є підставою для подання документів про призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку, але в першу чергу - для представлення інтересів перед юридичними та фізичними особами для захисту інтересів ОСОБА_2 , який перебуває в полоні.

Позивачка повідомляє, що встановлення факту спільного проживання як чоловіка та дружини необхідно для подальшого звернення із заявою до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими про визволення ОСОБА_2 , оскільки відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, яку затверджено Наказом Міністерства оборони України № 333 від 26 травня 2014 року, листування та сповіщення про захоплення в полон, інші дії, пов`язані з таким питанням, здійснюється сім`єю чи близькими родичами.

Позивачка повідомляє, що встановлення юридичного факту їй необхідно для представлення інтересів ОСОБА_2 у процесі визволення з полону, зокрема, їй необхідно здійснити письмові звернення до кількох національних та міжнародних установ, до Уповноваженого з прав людини Верховної Ради України, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими Міністерства оборони України, Моніторингової місії ООН з прав людини в Україні, Червоного Хреста, організації «Об`єднаний центр з координації пошуку звільнення військовополонених та незаконно позбавлених осіб внаслідок агресії проти України», а оскільки відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, яку затверджено Наказом Міністерства оборони України № 333 від 26 травня 2014 року, листування та сповіщення про захоплення в полон, інші дії, пов`язані з таким питанням, здійснюється сім`єю чи близькими родичами.

27.09.2024 від Міністерства оборони України надійшов відзив у якому зазначено про те, що воно не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки ані позивач, ані ОСОБА_2 не проходили службу та не займали жодних посад в Центральному апараті міністерства. Крім того, звертають увагу на необхідність подання позивачем достатніх та належних доказів для встановлення факту спільного проживання позивача із полоненим.

02.10.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив у якому зазначено про необхідність направлення позову за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Позивач та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просять її задовольнити та пояснили, що позивач дійсно з 2004 р. проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , вела з ним спільне господарство. На даний час виникли проблеми з отриманням допомоги у зв`язку зі необхідністю комунікації з відповідними установами з приводу звільнення чоловіка з полону. Також є потреба в отриманні грошового утримання на час перебування чоловіка в полоні.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Представники Міністерства оборони України, в/ч НОМЕР_1 , в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Звертаючись до суду позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю її та ОСОБА_2 в період з 04 листопада 2004 р. по даний час.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показами свідків.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 починаючи із 25.08.1992 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачкою суду надана копія паспорта на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , копія свідоцтва про присвоєння ОСОБА_2 робітничої кваліфікації, витяг із трудової книжки та копію атестату про середню освіту ОСОБА_2 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 починаючи із 14.09.1993 р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виданої виконкомом Грунської сільської ради від 31.07.2024 позивач ОСОБА_1 з 2004 р. спільно проживала разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні були досліджені копії світлин на яких за різних обставин були зафіксовані позивачка разом із ОСОБА_2 .

Факт отримання посилки з особистими речами ОСОБА_2 позивач підтверджує копією квитанції «Нова Пошта».

Допитані як свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен окремо, підтвердили факт спільного проживання позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як жінки та чоловіка без укладеного шлюбу, оскільки ті вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Відсутність перебування сторін у цей період у іншому шлюбі підтверджується відповідною інформацією наданою Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Охтирському районі Сумської області.

Згідно інформації наданої ДП «Український національний центр розбудови миру» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває в реєстрі оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора.

Суд знаходить покази свідків правдивими та достовірними, оскільки вони об`єктивно підтверджуються сукупністю інших письмових доказів, які маються в матеріалах справи. Даних про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи, судом не встановлено.

Заявницею зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 їй необхідне для здійснення пошуку останнього, відновлення контакту з ним, сприяння визволенню його з полону.

За відсутності документального підтвердження факту проживання однією сім`єю, який ніяким іншим чином, ніж судовим рішення підтверджений бути не може, підзаконна нормативно-правова база України, яка перерахована у листі Координаційного штабу обмежує право заявниці на доступ та користування інформацією щодо військовополонених.

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації окрім судового. Лише суд вправі оцінювати докази, які подаються на підтвердження цього факту.

Враховуючи викладене, комплекс поданих доказів, що підтверджують факт, про встановлення якого просить заявник, те, що він має значення для виникнення особистих немайнових прав заявниці щодо ОСОБА_2 , притаманних одному з подружжя, а також те, що іншого порядку встановлення фактів не передбачено, суд вважає, що заява підлягає задоволенню і встановлює факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

При вирішенні позову в частині визнання ОСОБА_1 , членом сім`ї військовослужбовця, який захоплений в полон, ОСОБА_2 , з правом звернення на отримання грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон до Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, суд виходить з наступного.

Факт перебування ОСОБА_2 у полоні підтверджується відповідною інформацією наданою на виконання ухвали суду і додаткового встановлення в судовому порядку не потребує. Та обставина, що позивачка проживала із ОСОБА_2 як чоловік та жінка без шлюбу встановлений судом з підстав викладених вище.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (п.п.2 і 3 Розділу «XXX. Виплата грошового забезпечення у разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими» зазначеного Порядку №260).

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 (далі Порядок №884).

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до п. 5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказів того, що позивач зверталась до командира військової частини з питання отримання грошового забезпечення цивільного чоловіка і їй у цьому було відмовлено, суду надано не було.

Таким чином, позивач не довела, що її право (відповідно до змісту заявленої вимоги) на звернення на отримання грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон до Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, порушується або не визнається, суду не надано.

З огляду на викладене, у цій частині позову слід відмовити за недоведеністю.

Суд не погоджується із доводами відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 про непідсудність даного позову, з огляду на місцезнаходження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Міністерство оборони України не є належним відповідачем щодо вимоги про визнання права на звернення на отримання грошового забезпечення, оскільки, як зазначено вище, вирішення даного питання віднесено до дискреційних повноважень командира військової частини, де проходив службу перед захопленням у полон ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 77-81, 263-265, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 04 листопада 2004 року по теперішній час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 30.12.2024 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко