УХВАЛА

30 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 489/9/24

провадження № 61-17192ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Коломієць В. В., Серебрякової Т. В., Ямкової О. О., від 25 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частини домоволодіння зі спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі частини домоволодіння зі спільної часткової власності.

Заочним рішеннямЛенінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня

2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_2 31/100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 . Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 31/100 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами

АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня

2024 року.

УхвалоюЛенінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без руху.

УхвалоюЛенінського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення повернуто з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від

14 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2024 року залишено без змін.

24 грудня 2024 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва

від 21 травня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від

25 листопада 2024 року у цивільній справі № 489/9/24, які просить скасувати, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Щодо оскарження заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаних норм процесуального закону дає підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в касаційному порядку, лише після його апеляційного перегляду.

Проте заявниця оскаржила у касаційному порядку заочне рішення районного суду, яке не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки в апеляційному порядку заочне рішення Ленінського районного суду

м. Миколаєва від 21 травня 2024 року по суті не переглядалось, суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити його законність, а тому у відкритті касаційного провадження у цій частині слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала про повернення заяви щодо перегляду заочного рішення, та відповідно, постанова апеляційного суду, прийнята за результатами перегляду такої ухвали, не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, з огляду на таке.

Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення передбачені положеннями статті 285 ЦПК України.

Відповідно до частин четвертої, восьмої статті 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень

статті 43 цього Кодексу. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У розглядуваній справі суд апеляційної інстанції встановив, що 25 вересня

2024 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд звернулася із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки нею не було надано доказів направлення заяви позивачці ОСОБА_2 , а також не додано документ про сплату судового збору.

На виконання ухвали ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення з двома додатками: фототаблицею та копією квитанції про сплату судового збору.

Водночас, заявницею знов не було додано доказів надіслання заяви з додатками позивачці ОСОБА_2 , як це передбачено частиною четвертою статті 285 ЦПК України.

ОСОБА_2 не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд.

Встановивши, що вимоги ухвалиЛенінського районного суду м. Миколаєва від

27 вересня 2024 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху ОСОБА_1 виконала не повністю, апеляційний суд обгрунтовано погодився із висновком районного суду про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України, для визнання такої заяви неподаною.

За загальним правилом повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду

м. Миколаєва від 21 травня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року у цивільній справі № 489/9/24.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников