Справа № 509/4052/19
УХВАЛА

07 лютого 2024 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в приміщенні суду заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кочко Володимира Костянтиновича від участі у розгляді цивільної справи № 509/4052/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладання шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно, виділення майна в натурі

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 року від позивача ОСОБА_1 до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява про відвід складу суду під головуванням судді Кочко В.К., оскільки є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, та є підставою для відводу.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.02.2024 року заяву про відвід передано до канцелярії Овідіопольського районного суду Одеської області для визначення в порядку ч.1ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Кочко В.К.

Позивач у заяві про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. зазначає про те, що в рамках цивільної справи № 509/6026/21 ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. від 01.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Цією ж ухвалою у задоволенні заяви позивача в частині про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання у фактичних шлюбно-сімейних відносинах, визнання права власності на 1/2 частку квартири, майно та автомобіль, придбані під час перебування в сімейних відносинах та виділення їх в натурі - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2019 року, в частині відмови у забезпеченні позову і застосування зустрічного забезпечення скасовано, прийнято в цій частині постанову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на 1/2 частку майна. ОСОБА_1 вказує, що з моменту відкриття провадження розгляд справи необґрунтовано був затягнутий, чим порушено норми статті 210 ЦПК України. Суд не звертає увагу на умисне ухилення від розгляду справи відповідачем, внаслідок чого необґрунтовано відкладалися судові засідання. Крім того, не прийнято до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 02.02.2022 року надала суду заяву, що знаходиться на медичному обстеженні пов`язаному з різким погіршенням станом здоров`я, однак ніяких підтверджуючих суду документів нею не надано.

Більш того йому під час підготовчого судового засідання було неодноразово необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотань про витребування необхідних доказів. В заяві вказує, що з дати 31.07.2019 року подачі позову головуючий суду по цивільної справі №509/4052/19 Кочко В.К. всіляко умисно перешкоджає справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду даної цивільної справи. Ухвала про закриття підготовчого провадження також була постановлена суддею з грубим порушенням законодавства.

Вважає, що суддя Кочко В.К. не може брати участі у розгляді цивільної справи №509/4052/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання у фактичних шлюбно-сімейних відносинах, визнання права власності на 1/2 частку квартири, майно та автомобіль, придбані під час перебування в сімейних відносинах та виділення їх в натурі та підлягає відводу, оскільки прямо зацікавлений у розгляді справи, так як викладені ним обставини в заяві, викликають сумнів в його неупередженості, об`єктивності, відсутності у нього впевненості, що він при явних допущених суттєвих порушеннях процесуального Закону може винести законне правильне рішення.

Зваживши доводи заяви, перевіривши обґрунтованість наведених у ній даних, суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень частини другої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Разом з тим, стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З поданої заяви про відвід вбачається, що вказана заява не містить жодної обґрунтованої підстави упередженості судді Кочко В.К.

Крім того, у своїй заяві про відвід заявник не зазначив та не обґрунтував жодної з підстав для відводу, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 39 ЦПК України заявник звільняється від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу при встановленні обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, статті 37 ЦПК України.

Однак, представник позивача посилається на існування обставин, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України про те, що суддя Кочко В.К. не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), оскільки є інші обставини, що виключають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Проте жодним чином такі посилання не обґрунтовуються та заявником не подано жодного доказу про наявність сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді.

Перевіривши наведені заявником підстави для відводу головуючого судді у справі, суддя приходить до висновку, що твердження позивача, зазначені у заяві, є необґрунтованими. В заяві про відвід наголошується саме про незгоду сторони позивача з процесуальними рішеннями по справі, проте відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому незгода з процесуальними рішеннями головуючого по справі які хоч і не оскаржуються у відповідності до норм ЦПК України, проте заперечення проти таких рішень можуть бути подані стороною в апеляційній скарзі на остаточне судове рішення по справі.

З огляду на викладене вище та враховуючи викладені підстави відводу у заявленій заяві, суддя приходить до висновку, що заява представника позивача про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36-40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кочко Володимира Костянтиновича від участі у розгляді цивільної справи № 509/4052/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладання шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно, виділення майна в натурі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. М. Панасенко