ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/7103/23

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1853/24

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Скрипки А.А., розглянувши в порядку статті 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Технополіс-1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись із рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2024 року, ОСОБА_1 звернулась 10.12.2024 року із апеляційною скаргою, за якою не може бути відкрито апеляційне провадження, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ч.3 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Приписами ч.3 статті 357 ЦПК України регламентовано, що апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що копія повного тексту оскаржуваного рішення від 29.10.2024 року була отримана представником позивача 12.11.2024 року.

З апеляційною скаргою на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2024 року, ОСОБА_1 звернулась через відділення поштового зв`язку 10.12.2024 року, тобто, із пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду, визначеного приписами статті 354 ЦПК України. При цьому, клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 29.10.2024 року, визначеного приписами статті 354 ЦПК України, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, поданій нею 10.12.2024 року, не заявляє.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України, яка регламентує поновлення та продовження процесуальних строків визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на викладене вище, з метою вирішення апеляційним судом питання щодо можливості поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2024 року, ОСОБА_1 необхідно звернутися із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, із зазначенням поважних причин пропуску даного строку.

Крім того, апелянтом ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 статті 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п.6 п.1 ч.2 статті 4 Закону України Про судовий збір, за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Звертаючись до суду з даним позовом до Технополіс-1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 , з урахуванням збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.02.2015 року по 13.10.2021 року у розмірі 326 241 грн. 34 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.07.2023 року по 24.07.2023 року в розмірі 1 488 грн. 90 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 19.07.2023року по 30.04.2024 року, в розмірі 85 462 грн. 86 коп, а також 413 193 грн. 10 коп., на відшкодування моральної шкоди, завданої вимушеним прогулом та затримкою розрахунку при звільненні.

Статтею 5 Закону України Про судовий збір визначено пільги щодо сплати судового збору, зокрема, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (п.1 ч.1 статті 5 Закону).

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.03.2024 року у справі №127/15018/23, за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судовий збір не сплачується. Разом з тим, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою. Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а тому за відповідні вимоги працівники-позивачі повинні сплачувати судовий збір у порядку, встановленому законом. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, в якій погодилася із попередніми правовими позиціями Верховного Суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі були звільнені від сплати судового збору, а отже, вони підлягають оплаті судовим збором. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то за дану вимогу позивач також не звільнена від сплати судового збору, отже, така вимога підлягає оплаті в розмірі, встановленому Законом України Про судовий збір.

За даних обставин, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 29.10.2024 року ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в сумі 7 807 грн. 05 коп., виходячи із наступного розрахунку: (1 073 грн. 60 коп. х 150%) = 1 610 грн. 40 коп. - за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) + 6 196 грн. 65 коп. : (413 193 грн. 10 коп. х 1% х 150% = 6 196 грн. 65 коп.) - за вимогу про стягнення моральної шкоди = 7 807 грн. 05 коп., на розрахунковий рахунок отримувач коштів - ГУК у Черніг.обл/тг мЧернiгiв/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37972475; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); розрахунковий рахунок UA0025739; код класифікації доходів бюджету - 22030101. Призначення платежу: *;101;_______ (код клієнта за ЄДРПОУ)(доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Чернігівський апеляційний суд, та надати суду докази сплати судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі п. 1 ч. 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, враховуючи, що вона має скрутне матеріальне становище, має на утриманні малолітню дитину, розмір судового збору перевищує 5 % розміру її річного доходу.

Приписами ч.1, ч.3 статті 136 ЦПК України регламентовано, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше, як до ухвалення судового рішення у справі, а також у порядку, передбаченому законом, суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Положення статті 8 Закону України Про судовий збір, яка регламентує відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, пов`язують вказані обставини також із врахуванням судом майнового стану сторони.

Із врахуванням приписів п.1 ч.1, ч.2 статті 8 Закону України Про судовий збір, можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, передбачена за умови того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, необхідно зазначити, що визначення майнового стану фізичної особи, окрім довідки про доходи, включає в себе також відповідну інформацію про наявність володіння та користування особою рухомим та нерухомим майном, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, тощо.

Виходячи із правового аналізу норм права, які регламентують дані правовідносини, звільнення від сплати судових витрат, є мірою, яка застосовується за наявності обставин, коли судом встановлено документально підтверджену майнову неможливість сплати особою судового збору у певному розмірі. Таким чином, застосування вказаних норм права проводиться судом із врахуванням майнового стану сторони.

У зв`язку із наведеним, для вирішення питання щодо застосування статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України Про судовий збір, ОСОБА_1 необхідно надати суду належні та достатні докази, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження майнової неможливості сплати судового збору у розмірі 7 807 грн. 05 коп. за подання апеляційної скарги.

За даних обставин, ОСОБА_1 необхідно запропонувати у десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали надати апеляційному суду, в оригіналах:

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків стосовно ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року;

- відповідну інформацію про наявність у володінні та користуванні особою рухомого та нерухомого майна;

- довідку з місцевого управління праці та соціального захисту населення про наявність (відсутність) доходів за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року;

- довідку з місцевого управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про наявність (відсутність) страхових виплат за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року;

- довідку з територіального управління Пенсійного Фонду України про отримання (неотримання) пенсії за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року та її розмір;

- банківські документи про (наявність) відсутність коштів на банківському рахунку.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, із наданням апелянту десятиденного строку, з дня вручення копії даної ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 29.10.2024 року, із зазначенням поважних причин пропуску даного строку, а також для сплати апелянтом судового збору, у визначеному даною ухвалою апеляційного суду розмірі 7 807 грн. 05 коп., або надання суду належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження майнової неможливості сплати судового збору у розмірі 7 807 грн. 05 коп. за подання апеляційної скарги, для вирішення питання щодо застосування статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями: 185, 354, 357 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Технополіс-1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, залишити без руху, надавши апелянту десятиденний строк, з дня вручення копії даної ухвали, для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вказаних в ухвалі вимог щодо надання належних та достатніх доказів на підтвердження свого майного стану, клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги буде розглянуто на підставі наявних в матеріалах справи доказів; а у разі неподання у встановлений в ухвалі строк заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 29 жовтня 2024 року, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А. А. Скрипка