Справа № 346/5619/24
Провадження № 2/346/2194/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

за участю секретаря Вербіщук О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області як органу опіки та піклування про повернення відібраної дитини,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька якого записані в порядку ч.1 ст.135 СК України.

Позивачка також зазначає, що раніше через її неналежну поведінку її син бродягував в одному з районів м. Коломиї Івано-Франківської області, де вони проживали, він ходив в брудному одязі, недоїдав та позивачка як мати не забезпечувала його належний догляд та дотримання гігієнічних правил. У зв`язку із цим на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2018 року, ухваленим у справі № 346/2745/18, вказаного сина відібрано в позивачки без позбавлення батьківських прав, а також стягнуто з неї аліменти в розмірі 1 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

На виконання вказаного судового рішення зазначеним органом опіки та піклування відібрано в позивачки її сина і передано його на виховання ОСОБА_3 (сестра ОСОБА_4 ), де він виховується і проживає.

Однак, позивачка зазначає, що на час подачі даного позову (15.10.2024 року) її поведінка змінилася, вона часто спілкується із вказаним сином, відвідує його, цікавиться його поведінкою, здоров`ям та успіхами в навчанні, а син запитує її, коли вона зможе забрати його додому. Це свідчить про те, що між нею та сином налагодилось взаєморозуміння, і вона надалі зможе позитивно впливати на його поведінку та виховувати його на принципах поваги, любові та взаєморозуміння.

Позивачка також зазначає, що на час подачі даного позову (15.10.2024 року) вона має джерело доходу, частково погасила заборгованість зі сплати аліментів, має житло, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та в наркологічному кабінеті не знаходиться.

У зв`язку з цим позивачка просить ухвалити рішення про повернення їй вказаного сина.

Позивачка та її представник, адвокат Дикун Ігор Васильович в судове засідання не з`явились, однак, 20.12.2024 року подали до суду клопотання, в якому просять задовольнити позовні вимоги та провести розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак, 20.12.2024 року подала до суду клопотання, в якому визнала позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі

.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис № 186) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 8 від 14.06.2018 року позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 9, 10).

Судом також встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2018 року, ухваленим у справі № 346/2745/18, вказаного малолітнього сина відібрано у позивачки без позбавлення її батьківських прав та передано органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, а також стягнуто з неї аліменти в розмірі 1 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.7,8).

Мотивуючи ухвалення вказаного рішення, суд вказав, що позивачка ухилялася від виконання своїх материнських обов`язків відносно вказаної дитини, що було небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, та у відповідності до ст. 170 СК України було підставою для відібрання дитини від позивачки як матері.

Відповідно до довідки № 240, виданої комунальним некомерційний підприємством «Коломийський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Коломийської міської ради Івано-Франківської області 09.09.2024 року, позивачка на «Д»-обліку в психіатра не перебуває, є практично здоровою (а. с. 11).

Згідно з даними довідки № 865, виданої комунальним некомерційний підприємством «Коломийська центральна районна лікарня» вказаної міської ради (структурний підрозділ "Поліклініка»") 10.09.2024 року, позивачка на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.12).

Судом також встановлено, що відповідно до характеристики №1, наданої головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_5 13.09.2024 року, позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; жодних скарг на неї від сусідів не надходило, вона громадський порядок не порушує, комунікабельна, чуйна, ввічлива, комунальні послуги оплачує вчасно та бере участь у громадському житті цього будинку (а.с.13).

У відповідності до довідки №20.17-03/60453396/10 на підставі зазначеного судового рішення зазначеним судом 09.11.2018 року видано виконавчий лист № 346/2745/18, який перебуває на виконанні у Коломийському відділі державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заборгованість по вказаному виконавчому листу станом на 31.08.2024 року становить 111 084 грн.; штраф в розмірі 32 495 грн., виконавчий збір в розмірі 11 108 грн. 40 коп. (а. с. 14).

Поряд з тим, згідно з квитанцією № 9354-3400-6127-6508 від 13.09.2024 року позивачка частково погасила вказану заборгованість, сплативши 80 000 грн. (а. с. 15).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 5 цього Кодексу). Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного і соціального розвитку дитини.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

В ч. ч. 1, 2 ст. 163 СК України зазначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали.

Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної статті судам необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених статтею 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.

Дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання.

Згідно з правилами, передбаченими ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову стороною відповідача, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачка має постійне місце проживання, частково погасила заборгованість зі сплати аліментів на утримання свого сина, позитивно характеризується за місцем проживання, є практично здоровою та виявила бажання виховувати свого сина.

За таких обставин суд дійшов висновку, що обставини, які стали підставою для ухвалення вказаним судом рішення про відібрання зазначеного сина від позивачки, на час ухвалення даного рішення відпали.

А тому за встановлених обставин, а також беручи до уваги визнання пред`явленого позову стороною відповідача, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Тому суд у відповідності до правил ч. 3 ст. 170 СК України постановляє рішення про повернення позивачці раніше відібраної у неї дитини, оскільки вказане буде відповідати найкращим інтересам останньої.

Тому позов слід задовольнити.

Згідно з п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про повернення дитини тому, з ким вона проживала.

На підставі статті 3 Конвенції про права дитини, статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статей 1, 5, 7, 164, 170 СК України, та, керуючись ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 352-355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительці АДРЕСА_1 , її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис № 186)), який був відібраний у неї без позбавлення батьківських прав рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2018 року, ухваленим у справі № 346/2745/18.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання даного рішення.

Апеляційна скарга рішення може бути подана особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.12.2024 року о 13 год. 30 хв.

Суддя: Калинюк О. П.