КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-п/947/167/24
УХВАЛА

27.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року по цивільній справі №947/25485/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2024 року до Київського районного суду міста Одеси в електронній формі через підсистему «Електронний суд» надійшла скерована 10.12.2024 року адвокатом Трембач Максимом Вікторовичем, який діє як представник ОСОБА_1 , заява про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року по цивільній справі №947/25485/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заяви, представник відповідача стверджує, що під час розгляду вказаної справи відповідач не був належним чином обізнаний про відповідне судове провадження, позовної заяви не отримував, а також не був повідомлений про дату, час і місце проведення розгляду справи, за наслідком чого був позбавлений можливості приймати участь по справі та подати відзив на позовну заяву, з доказами які мають суттєве значення для наслідків розгляду справи. Також представник відповідача вказує, що докази які надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог є неналежними для обґрунтування заявлених вимог, що в свою чергу не було враховано судом під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2024 року вказану заяву прийнято та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, з повідомленням сторін по справі.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , у судовому засіданні, призначеному на 27.12.2024 року заяву підтримав, просив суд скасувати заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року по цивільній справі №947/25485/24 та призначити подальший розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви відповідача по справі та просила суд заяву останнього залишити без задоволення.

Дослідивши та вивчивши матеріали заяви з доданими до неї документами, матеріали цивільної справи №947/25485/24, суд вважає заяву не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебувала цивільна справа №947/25485/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Провадження по даній справі відкрито на підставі ухвали судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. від 10.09.2024 року.

За наслідком розгляду вказаної справи, 12.11.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Визнано за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частку квартирм АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101. Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частку квартирм АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101. Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 8524 (вісім тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 85 (вісімдесят п`ять) копійок.

Статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У відповідності до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Одночасно, судом приймається, що процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Оглянувши матеріали цивільної справи №947/25485/24, судом встановлено, що ОСОБА_1 під час розгляду справи до судових засідань не з`являвся, заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 12.11.2024 року по справі, засобами поштового зв`язку не отримував.

Заява про перегляд заочного рішення суду подана відповідачем ОСОБА_1 до суду - 11.12.2024 року, тобто в межах тридцяти денного строку для вчинення відповідної процесуальної дії, з дня ухвалення заочного рішення суду.

Щодо перегляду заочного рішення суду.

Скасування та перегляд заочного рішення суду передбачено статтею 288 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання та не надання відзиву, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановленні цих двох умов у суду є підстави для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а саме: доведеність обставин, що:

- відповідач не з`явився в судове засідання,

- не повідомив про причини неявки,

- не подав відзив з поважних причин,

- докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оглянувши матеріали цивільної справи №947/25485/24, судом встановлено, що відповідачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до положень статті 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема:

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Частиною 6 статті 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вказаних приписів процесуального законодавства, судом по справі №947/25485/24 було отримано відповідь з відділу адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_1 , зареєстрованого місця реєстрації по місті Одесі та Одеській області не має, у зв`язку з чим судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого відповідач у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином.

Одночасно, судом під час розгляду справи здійснювалось повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, шляхом скерування судової повістки разом з копією ухвали суду про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви разом з додатками до неї за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , яка також була зазначена безпосередньо відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду справи від 14.10.2024 року. Дане поштове відправлення було повернуто на адресу суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце проведення розгляду справи №947/25485/24 був належним чином повідомлений у відповідності до положень статті 128 ЦПК України, однак, у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив.

На підставі викладеного, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості приймати участь під час розгляду справи та не був позбавлений можливості на подання відзиву на позовну заяву і поданні відповідних доказів, для доведення своєї правової позиції і заперечень стосовно цього спору.

Одночасно судом враховується, що у відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, суд зазначає, що усі доводи заявника у заяві зводяться до того, що він надає свою оцінку вже наявним у справі доказам.

На підставі вищевикладеного в сукупності, суд вважає посилання ОСОБА_1 в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду безпідставними та необґрунтованими.

Одночасно судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вищевикладеного, судом не встановлені підстави для скасування заочного рішення суду, а саме одночасна доведеність усіх обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, не подав з поважних причин відзиву на позовну заяву і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року по цивільній справі №947/25485/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, є необґрунтованою, за наслідком чого підлягає залишенню без задоволення.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року по цивільній справі №947/25485/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та може бути оскаржена разом з судовим рішенням по цій справі.

Повний текст ухвали суду складено 30.12.2024 року.

Головуючий Л. В. Калініченко