У Х В А Л А

Справа №377/1168/24

Провадження №2/377/588/24

30 грудня 2024 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління ДПС у Київській області, Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про зняття арешту з майна,

У С Т А Н О В И Л А :

24 грудня 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивача просить зняти арешт з майна, накладеного на підставі обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №9111357, зареєстровано: 01.10.2009 року 17:30:01 за № 9111357 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови № 13684961 від 07.07.2009 винесеної ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві за в/л № 1-29 від 25.11.2008 року Апеляційного суду м. Києва.

В обґрунтування позову, посилається на те, що позивачу на праві спільної часткової власності належить ? частка квартири АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано на підставі договору міни № 4498, виданого 05.06.1998 приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д.

При зверненні до нотаріуса з метою здійснення відчуження майна позивачу стало відомо про наявність обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 9111357, зареєстровано: 01.10.2009 17:30:01 за №9111357 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови №13684961 від 07.07.2009 винесеної ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві за в/л № 1-29 від 25.11.2008 р. Апеляційного суду м. Києва.

У відповіді Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначено, що обтяження №9111357 зареєстроване 01.10.2009 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 13684961 від 07.07.2009, винесеної в ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду м.Києва № 1-29 від 02.06.2009, 18.03.2010 зазначене виконавче провадження завершене у зв`язку з відсутністю майна, яке можливо конфіскувати в дохід держави, та після закінчення трирічного терміну зберігання архівна справа знищена.

Таким чином, у зв`язку з тим, що виконавче провадження № 13684961 знищено більш ніж 10 років тому, у стягувача відсутні майнові претензії до боржника, строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув, можна дійти до висновку про відсутність необхідності застосування такого арешту.

Таким чином, наявність арешту майна за умови відсутності виконавчого провадження в межах якого вони накладені та будь-якого іншого виконавчого провадження на забезпечення виконання рішення суду, безперечно порушують права Позивача щодо вільного розпорядження майном, передбачені ст.ст. 317, 319 ЦК України. Можливість розпорядження власним майном є одним із складових елементів права власності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Для визначення судом виду судочинства, підсудності, необхідно зазначити на підставі якого документу рішення чи вироку було накладено на майно позивача арешт, оскільки зняття арешту з майна можливе судом розглядатись в порядку цивільного судочинства, а також і кримінального, якщо арешт на майно було накладено в порядку кримінальної справи (вирок суду).

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів позову вбачається, що арешт на нерухоме майно накладений виконавчим листом виданого 25.11.2008 року Апеляційним судом м. Києва, тобто до набрання чинності КПК України 2012 року.

Отже, відповідно до п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

До набрання чинності КПК України 2012 року передбачався порядок щодо скасування арешту на майно такий: на підставі постанови слідчого в порядку ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку ст. 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку ст. 234 КПК України 1960 року або судом в порядку виконання вироку в порядку ст. 409, 411 КПК України 1960 року.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України (нова редакція), а також ч.1 статті 15 ЦПК України (старої редакції) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Порядок скасування арешту майна, накладеного в порядку кримінального судочинства, визначено у статті 174 КПК України, відповідно до положень якої підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, у разі якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України та є ефективним. Разом з тим чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту в порядку цивільного судочинства.

Це узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду України, у справах, яка розглядалися про арешт на майно накладений за нормами КПК України 1960 року від 11.09.2019 у справі № 504/1306/15ц, від 23.05.2018 у справі №569/4374/16ц. До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 дійшла висновку, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Посилання позивача, на те, що арешт в межах кримінального провадження не є предметом розгляду по даній справі, оскільки постанову про накладення арешту було винесено державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження, нічім не підтверджено, так як виконавчий лист є похідним і виписаний на підставі вироку (рішення) Апеляційного суду м. Києва. В порушення вимог норм чинного законодавства України, позивачем не долучено ( не зазначено у позовній заяві судове рішення (вирок), на підставі якого видано виконавчий лист, оскільки із змісту позовної заяви вбачається, що виконавчий лист було видано Апеляційним судом м. Києва, з листа Печерського РВДВС у м.Києв вбачається, що виконавчий лист повернуто в Апеляційний суд м. Києва, при цьому зазначено номер виконавчого листа, у 2008-2009 роках номера виконавчих листів співпадали з номерами справ, кримінальні починались на «1», цивільні на «2», виконавчий лист виписаний на підставі вироку у кримінальній справі в Апеляційному суді м. Києва за номером 1-29/2008 року, тобто кримінальна справа. В даному випадку арешт на майно позивача накладено в кримінальному провадженні (справі), і питання про зняття арешту з майна позивача повинно розглядатись за правилами кримінального судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд уважає за необхідне відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовити у відкритті провадження у справі, так як розгляд цієї справи повинен здійснюватись за правилами кримінального судочинства.

Керуючись ст. 19, 186 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління ДПС у Київській області, Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про зняття арешту з майна - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_3 про право звернення з відповідним клопотанням в порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу підписано 30.12.2024 року.

Суддя Т. О. Малишенко