РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Ігнатенко Г.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Степанової Н.Г., представника відповідача Мірошниченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради у якому просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 у період з січня 2017 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,075 га, розташованої на території Гусарківської сільської ради, Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, кадастровий номер :04:001:0007, державний реєстр речових прав 37952500.

В обґрунтування позову зазначено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_1 , земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,075 га, розташованої на території Гусарківської сільської ради, Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, кадастровий номер :04:001:0007, державний реєстр речових прав 37952500.

Позивач зазначає, що проживала з померлою ОСОБА_2 у її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 на протязі шести років по день смерті останньої. З ОСОБА_2 вона знайома з 1977 року, чоловік ОСОБА_2 та чоловік позивача ОСОБА_3 були двоюрідними братами. За час спільного проживання між ними склалися стосунки як членів сім`ї. Вони мали спільний побут, по черзі платили за комунальні послуги, вели спільне господарство, робили поточний ремонт квартири, разом несли витрати на придбання меблів, позивач піклувалась про ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 позивач разом зі своїм сином займалися її похованням.

Померла ОСОБА_2 не мала спадкоємців, передбачених ст.1261-1263 ЦК України.

Відтак, у встановленому законом порядку, після смерті ОСОБА_2 син позивача ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом, проте нотаріусом було роз`яснено, що останній не є племінником померлої у розумінні закону, відтак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини було відмовлено.

10.04.2023 року позивач звернулась до третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 за законом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено, у зв`язку із відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальної дії.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що у до судовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення її недоліків.

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи. Витребувано від Третьої запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи №70/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 грудня 2023 року Третьою запорізькою державною нотаріальною контрою надано до суду копію спадкової справи№70/2023 заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

02 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що між нею та ОСОБА_2 існували сімейні відносини та ними велось спільне господарство. Факт проживання позивача у квартирі померлої ОСОБА_2 жодним чином не свідчить про наявність сімейних відносин та не підтверджує наявності законного юридичного факту створення сім`ї.

11 січня 2024 року позивачем подано до суду заперечення на відзив у якому позивач посилаючись на правовий висновок, викладений постанові Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі 521/16365/15-ц, звертає увагу на те, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, якої передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Вважає, що надані позивачем докази, та покази свідків, є достатніми для задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради Мирошниченко О.О. про витребування доказів. Витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області інформацію про доходи ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по 19.02.2023 включно.

23 травня 2024 року на адресу суду від Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області надійшла витребувана інформація.

Ухвалою суду від 30 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт того, що між позивачем та ОСОБА_2 існували сімейні відносини та ними велось спільне господарство. Факт проживання позивача у квартирі померлої ОСОБА_2 жодним чином не свідчить про наявність сімейних відносин та не підтверджує наявності законного юридичного факту створення сім`ї.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 23.02.2023 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №462.

За життя ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала, в належній їй на праві приватної власності квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі на вищезазначену квартиру та земельну ділянку, площею 8,0750 га, розташованої на території Гусарківської сільської ради, Куйбишевського району, Запорізької області.

Після смерті ОСОБА_2 , позивач вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала з останньою понад шість років, звернулась із заявою про прийняття спадщини до Третьої запорізької державної нотаріальної контори.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 70/2023, 28 серпня 2023 року державним нотаріусом Третьої запорізької державної нотаріальної контори Кацило С.В. було винесено постанову, в якій позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємцю четвертої черги за законом, оскільки не надано документи, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просила суд встановити факт проживання однією сім`єю її зі спадкодавцем ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на нерухоме майно померлої в порядку спадкування за законом.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2019 у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Отже, предмет доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї; спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач наводить аргументи про те, що вони спільно проживали із померлою в одній квартирі, вели спільне господарство, разом сплачували комунальні послуги, несли витрати на поточний ремонт квартири та придбання меблів.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.06.2019 у справі № 761/38043/17, провадження № 61-47739 св 18.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 позивач надала довідку голови правління ОСББ «Світоч 60» Кудрявцева М.В. від 29.08.2023 згідно якої за адресою: АДРЕСА_2 проживала власник квартири ОСОБА_2 та приблизно 5-6 років до смерті ОСОБА_2 з нею мешкала позивач ОСОБА_1 , яку усі вважали родичкою померлої.

Також позивачем надано Акт №60 від 26.10.2023 року складений представниками КП «Запоріжремсервіс» зі слів сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно якого ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 фактично не проживає з січня 2017 року.

Водночас стороною відповідача на спростування доводів позивача щодо фактичного проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 у період з січня 2017 року по лютий 2023 року надано Акт обстеження №28 від 12.01.2024. З даного акту вбачається, що громадянин ОСОБА_7 зазначив про те, що ОСОБА_2 мешкала одна, проте до неї приходила жінка та приносила продукти. Мешканка кв. АДРЕСА_4 зазначила про те, що нічого не знає з приводу ситуації, яка склалася у квартири АДРЕСА_5 . У телефонній розмові голова ОСББ «Світанок 60» зазначив про те, що раніше давав довідку з цього приводу.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 зазначив про те, що відомості від його імені зазначені в акті є перекручені та не відповідають дійсності, підпис в акті поставив не читаючи його.

Крім того, в акті не зазначено відомостей про те, де мешкає ОСОБА_7 , зокрема про те, що він мешкає у під`їзді де знаходиться квартира у якій мешкала ОСОБА_2 .

Також не зазначено взагалі анкетних даних мешканки кв. АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З урахуванням зазначеного суд визнає Акт обстеження №28 від 12.01.2024 неналежним доказом, оскільки він, а ні не спростовує, а ні не доводить факт проживання позивача разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також на спростування доводів позивача щодо її проживання з ОСОБА_2 з січня 2017 року по лютий 2023 року представником відповідача було надано відповідь Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 08.08.2024 №01.01-08/630 у якій повідомлено, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 в період з 01.01.2018 по 01.12.2022 знаходилась на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району та отримувала субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палева.

Проте суд зазначає, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою та отримання нею субсидії для оплати житлово-комунальних послуг за місцем реєстрації не спростовує доводів позивача щодо її проживання з ОСОБА_2 .

На переконання суду письмові докази надані стороною позивача та стороною відповідача щодо розміру отримуваних доходів позивачем та померлою ОСОБА_2 у період з січня 2017 року по лютий 2023 року свідчать лише про те, що позивач та померла ОСОБА_2 мали самостійний дохід та жодним чином не підтверджує та не спростовує факт утримання будь-кого.

Долучені до матеріалів справи фотокартки лише підтверджують факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проводили спільно час, святкували певні події, а не факт проживання однією сім`єю.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 показали, що позивач ОСОБА_1 з січня 2017 року по день смерті ОСОБА_2 проживали разом у квартирі померлої, зазначили, що ОСОБА_1 піклувалась про ОСОБА_2 , оскільки остання хворіла та потребувала сторонньої допомоги.

Щодо наданих позивачем копій квитанцій зі сплати послуг за житлово-комунальні послуги за адресою квартири ОСОБА_2 , суд зазначає про те, що вони підтверджують лише факт сплати таких послуг, та самі по собі не підтверджують того, що їх сплата була спільної, чи їх оплату здійснювала саме ОСОБА_1 , оскільки платником у наданих квитанціях зазначена саме ОСОБА_2 .

Щодо копій товарних чеків на придбання меблів, договору на встановлення вікна у квартирі, суд зазначає про те, що дані докази засвідчують лише факт придбання певного виду товару, при цьому з наданих товарних чеків не вбачається, ким саме їх було придбано та за чиї кошти. Також з договору на встановлення вікна вбачається, що його було укладено між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_12 на встановлення вікна у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , проте доказів того, що кошти за цим договором були сплачені та ким саме, суду не надано. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт встановлення металопластикових вікна у квартирі, проте зазначили про те, що їм невідомо за чиї кошти це було зроблено.

Як зазначила у судовому засіданні ОСОБА_1 вона була непрямою родичкою ОСОБА_2 , а сам факт того, що ОСОБА_1 займалася поховання ОСОБА_2 не свідчить про те, що вони проживали однією сім`єю.

Також, заміна крана на кухні, за показами свідків, не доводить факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю.

Разом з цим, на переконання суду докази надані стороною позивача хоча і підтверджують факт проживання позивача разом з померлою ОСОБА_2 , проте не підтверджує факту спільного проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю, ведення ними спільного господарства та пов`язаності їх спільним побутом.

Також, суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

При цьому, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 542/1648/19, лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять рокі до часу відкриття спадщини.

Разом із тим, оцінюючи надані стороною позивача письмові докази та враховуючи пояснення свідків суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 надавала ОСОБА_2 допомогу, оскільки вона її потребувала та за станом свого здоров`я не могла самостійно себе забезпечувати, проте вказаними доказами не доведено реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлою, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, а відтак факту проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2017 року по лютий 2023 року, а також наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку проте, що позовні вимоги в частині встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 у період з січня 2017 року по день смерті ОСОБА_2 19.02.2023 року задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було доведено факту її проживання з ОСОБА_2 саме однією сім`єю.

Оскільки позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, а також визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,075 га, розташованої на території Гусарківської сільської ради, Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, кадастровий номер :04:001:0007, державний реєстр речових прав 37952500 є похідною від позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з січня 2017 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволені якої судом було відмовлено, суд дійшов висновку про відмову у задоволені даної вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягають стягненню на користь позивача понесені останньою судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 грудня 2024 року.

Повний текст рішення складено 30 грудня 2024 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: Територіальна громада м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (, юридична адреса: м.Запоріжжя, пр.Соборний, 206).

Суддя: А.Б.Алєксєєнко