Справа № 536/1230/23
Провадження № 2/536/80/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,Сільськогосподарське товариство «Придніпровський край» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

Встановив:

Акціонерне Товариство «Полтаваобленерго», від імені якого діє його представник, звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,Сільськогосподарське товариство «Придніпровський край» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.05.2022 о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Камаз 55102 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом СЗАП 8551 д.н.з. НОМЕР_2 в селі Максимівка по вулиці Першотравневій, не вибрав під час руху безпечного інтервалу та при повороті здійснив зіткнення причепом з електроопорою № 17 на ПЛ-10кВ Максимівка ПС 35/10 кВ на ТП-210. Пошкодження об`єкта електроенергетики призвело до знеструмлення 925 побутових споживачів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди електроопора зазнала суттєвих пошкоджень і підлягала заміні, чим АТ «Полтаваобленерго» було завдано збитки на суму 27488,90 гривень; а також товариством було виплачено компенсацію за недоотриману електроенергію споживачам у розмірі 1499,45 гривень. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальні збитки внаслідок пошкодження електроопори за адресою: с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області в сумі 28988,35, а також судові витрати у розмірі 2684 гривень.

Представник відповідача адвокат Глушко З.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позов є необґрунтованим та безпідставним, оскільки кошторисний розрахунок збитку проведений представниками позивача, тобто зацікавленими особами, внаслідок чого позивачем не доведено розмір завданих збитків. Належним доказом на підтвердження завданої шкоди має бути документ, складений безсторонньою особою. Позовна заява не містить відомостей щодо того, чи зверталося АТ «Полтаваобленерго» до страхової компанії з метою відшкодування завданих збитків. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сільськогосподарське товариство «Придніпровський край» надали в провадження суду пояснення третьої особи, відповідно до яких позов не визнають, оскільки дії ОСОБА_1 застраховані відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ №0518991, яким забезпечено цивільно-правову відповідальність власників наземного транспортного засобу КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 червня 2023 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2023 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел» належним чином засвідчені копії документів: про перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел» на час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27 травня 2022 року; про право власності або користування транспортним засобом Камаз 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом СЗАП 8551, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Камаз 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа СЗАП 8551, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 рокузалучено Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справі за позовом Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2024 року залучено Сільськогосподарське товариство «Придніпровський край» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі за позовом Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні представник позивача АТ «Полтаваобленерго» - адвокат Конрадій М.В. підтримала позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві. В судове засідання, призначене на 03 липня 2024 року представник позивача не з`явилася, надала в провадження суду заяву, відповідно до якої просить суд провести розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача адвокат Глушко З.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. В судове засідання, призначене на 03 липня 2024 року представник відповідача не з`явилася, надала в провадження суду заяву, відповідно до якої просить суд провести судове засідання за її відсутності та відсутності відповідача, проти задоволення позову заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» уповноваженого представника до суду не направили, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сільськогосподарське товариство «Придніпровський край» уповноваженого представника до суду не направили, надали в провадження суду пояснення третьої особи, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с.110).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

15 червня 2022 року за вих. №5502 АТ «Полтаваобленерго» направлено до Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення за фактом наїзду на електроопору №17, яка є складовою ПЛ-10 кВ Максимівка ПС 35/10кВ невстановленою особою, яка керувала транспортним засобом марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.5).

Відповідно до листа Відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області №3710/115/109/03-2022 від 24.06.2024 року, за результатами проведеної перевірки відомості, викладені у зверненні АТ «Полтаваобленерго» не містять ознак кримінального правопорушення (а.с.6); згідно довідки про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІПНП (ЄО) за №2069 27.05.2022 року, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП серії ОБ №086711 (а.с.7).

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 серпня 2022 року по справі № 536/589/22, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вчиненого за таких обставин: 27.05.2022 року о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Камаз 55102 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом СЗАП 8551 д.н.з. НОМЕР_2 в селі Максимівка по вулиці Першотравневій, не вибрав під час руху безпечного інтервалу та при повороті здійснив зіткнення причепом з електроопорою № 17, в результаті чого електроопори зазнали механічних пошкоджень (а.с.4).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не уповноважений надавати оцінку вині відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Згідно довідки АТ «Полтаваобленерго» №14.1.3/2407 від 21 червня 2023 року, ПЛ-10кВ Максимівка від ПС Недогарки 35/10 кВ (інв..№13017904, введена в експлуатацію 01.12.1978 року) згідно облікових даних та інвентаризаційної відомості за 2022 рік знаходиться на балансі АТ «Полтаваобленерго» (а.с.13).

У відповідності до кошторисного розрахунку вартості робіт по заміні пошкодженої опори №17 на ПЛ-10кВ Максимівка в с. Максимівка Кременчуцького району загальна вартість робіт складає 28988,35 (а.с.8).

11 січня 2023 року АТ «Полтаваобленерго» за вих. №14.1.3/145 направлено ОСОБА_1 вимогу про несплату матеріальних збитків, в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 28988,35 гривень (а.с.9).

13 лютого 2024 року ОСОБА_1 надано АТ «Полтаваобленерго» заяву, в якій ОСОБА_1 просить надати йому детальний розрахунок матеріальних збитків на суму 28988, 35 гривень (а.с.10).

Листом АТ «Полтаваобленерго» №14.1.3/842 від 10 березня 2023 року ОСОБА_1 було направлено копію кошторисного розрахунку вартості робіт по заміні пошкодженої опри АДРЕСА_1 (а.с.11). Зазначений лист було отримано ОСОБА_2 особисто 21 березня 2023 року (а.с.12).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст.22 ЦК України). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або громадянина, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного відання або з інших підстав (договір оренди, довіреність тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин із володільцем цього джерела.

Покласти відповідальність на особу, яка заподіяла шкоду внаслідок користування джерелом підвищеної небезпеки підприємства, з яким перебувала у трудових відносинах на підставі трудового договору (договору підряду), можливо лише в тому разі, якщо буде доведено, що ця особа заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч.ч. 3, 4 ст. 1187 ЦК України).

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 910/20622/17.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , наданої стороною відповідача, ОСОБА_1 28 лютого 2022 року прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів Сільськогосподарського товариства «Придніпровський край» (а.с.80-88).

Частина 1 ст. 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Виняток із загального правила, визначеного ч.2 ст. 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Зі свого боку, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 по справі № 426/16825/16-ц.

Також, судом приймається до уваги, що відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено в постанові від 05.09.2018 у справі №534/872/16-ц, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ч.1 ст.1194 ЦК України).

З копії полісу серії АТ №0518991 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «КАМАЗ 55102», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована 28.06.2021 в ПрАТ «УПСК», страхувальник СТОВ «Придніпровський край» (а.с.73).

Також, у відповідності до копії полісу серії АТ №0518999, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «СЗАП 8551», реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована 28.06.2021 в ПрАТ «УПСК», страхувальник СТОВ «Придніпровський край» (а.с.74).

Таким чином, володілець вищевказаного транспортного зособу СТОВ «Придніпровський край», з яким відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах в момент дорожньо-транспортної пригоди та виконував трудові обов`язки, застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «КАМАЗ 55102», з причепом СА2051АН«СЗАП 8551», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , про що не заперечує в наданих суду письмових поясненнях третьої особи СТОВ «Придніпровський край».

Отже, у розумінні частини 1, пункту 1 частини 2 статті 22, частини 1 статті 1172, частини 2 статті 1187 ЦК України, відповідальним за майнову шкоду, завдану водієм транспортного засобу марки «КАМАЗ 55102», з причепом СА2051АН«СЗАП 8551», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не являється.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «КАМАЗ 55102», з причепом СА2051АН«СЗАП 8551», реєстраційний номер НОМЕР_2 є застрахованою.

Отже, у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», частини 1 статті 1194 ЦК України відповідальним за майнову шкоду, завдану водієм транспортного засобу марки «КАМАЗ 55102», з причепом СА2051АН«СЗАП 8551», реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є СТОВ «Придніпровський край» в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а оскільки ліміт відповідальності страховика ПрАТ «УПСК» за завдану майну шкоду становить 130000 грн., то заявлений позивачем розмір майнової шкоди в розмірі 28988,35 грн. покривається лімітом відповідальності страховика, як наслідок, для відшкодування майнової шкоди в межах ліміту відповідальності страховика позивач мав звертатися до ПрАТ «УПСК».

Таким чином, ОСОБА_1 не є належним відповідачем за вимогами про відшкодування майнової шкоди.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19) та від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Клопотань про залучення Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Сільськогосподарського товариства «Придніпровський край» до участі у справі в якості відповідачів від представника позивача не надходило. Позовні вимоги заявлені до ОСОБА_1 як до відповідача, проте він не особою, яка має відповідати за вимогами.

Оскільки підставою для відмови у позові є пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача, то оцінка доведеності розміру заявленої шкоди у даній справі не надається, так як дані обставини підлягають встановленню у справі за вимогами до належного відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити, оскільки ОСОБА_3 не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як у задоволенні позову відмовлено, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 273, 354 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

У задоволені позову Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,Сільськогосподарське товариство «Придніпровський край» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 08.07.2024.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Акціонерне Товариство «Полтаваобленерго», юридична адреса: Полтавська область, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, .

Відповідач ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», місцезнаходження: 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40, .

Третя особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край», місцезнаходження: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Героїв Маріуполя, буд.52/3, .

СуддяА. С. Река