Справа № 367/9581/23
Провадження №2/367/2100/2024
20 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді - Горбачової Ю.В.,
за участі секретаря - Музики Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь матеріали цивільної справи за позовом Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Іванківська селищна рада, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів,
Позивач зазначає, що своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 1, п. 2 р. 3, п.п. 1, п. 1, р. 4 та п.п. 4 п. 4 р. 4 Правил спортивного та любительського рибальства України, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 19.09.2022 № 700, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП.
Постановою у справі про адміністративне правопорушення № 015134 від 15.02.2023 року, громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.
При складанні протоколу, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав, зазначивши в поясненнях, до протоколу (на окремому аркуші), що «ловив рибу з криги зимовою вудкою у забороненому місці для любительського та спортивного лову, впіймав 3 окуня та плітку. Вину визнаю, порушувати більше не буду», постанову по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував. Таким чином, вина та протиправні дії гр. ОСОБА_1 є доведеними.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 06.10.2021 року затверджено в новій редакції такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, зокрема відповідно до оцінки збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги складає: за одного окуня 186 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3162 грн. та за одну плітку 92 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що дорівнює 1564 грн.
Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади, в даному випадку - Іванківської селищної територіальної громади Вишгородського району Київської області.
Позивач вказує, що шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, в даному випадку - Іванківській селищній раді Київської області
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без його участі.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили.
Представник третьої особи повідомлявся про розгляд справи судом належним чином.
Через відсутність від відповідача клопотань та відзиву на позов, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ч. 1, 2, 4 ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 1, п. 2 р. 3, п.п. 1, п. 1, р. 4 та п.п. 4 п. 4 р. 4 Правил спортивного та любительського рибальства України, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 19.09.2022 № 700, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП..
Постановою у справі про адміністративне правопорушення № 015134 від 15.02.2023 року, винесеною головним державним інспектором Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області, Литовченком В.М., громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн., що підтверджується копією постанови.
При складанні протоколу, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав, зазначивши в поясненнях, до протоколу (на окремому аркуші), що «ловив рибу з криги зимовою вудкою у забороненому місці для любительського та спортивного лову, впіймав 3 окуня та плітку. Вину визнаю, порушувати більше не буду», що підтверджується копією письмових пояснень.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Згідно зі ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» зазначено, що громадяни зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популярному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи неволі; частини диких тварин (роги, шкіра тощо); продукти життєдіяльності диких тварин (мед, віск тощо). Об`єкти тваринного світу, а також нори, хатки, лігва, мурашники, боброві загати та інше житло і споруди тварин, місця токування, линяння, гніздових колоній птахів, постійних чи тимчасових скупчень тварин, нерестовищ, інші території, що є середовищем їх існування та шляхами міграції, підлягають охороні.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.
Згідно зі ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Відповідно до п. 3 Розділу II Правил любительського і спортивного рибальства, місця та строки заборон добування (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) визначені додатком З до цих Правил. Місця та строки заборон, визначені додатком З до цих Правил, можуть переноситись, а також збільшуватися чи зменшуватися (не більше ніж на 15 днів) наказами органів рибоохорони у відповідних районах діяльності на підставі науково-біологічних обґрунтувань наукових установ, та у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями,- за погодженням із спеціальними адміністраціями установ природно-заповідного фонду.
Відповідно п. 2 Розділу II Правил любительського і спортивного рибальства, рибалки зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну водним біоресурсам внаслідок порушення цих Правил, у порядку та розмірах, визначених законодавством.
Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 06.10.2021, оцінки збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги складає: за одного окуня 186 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3162 грн. та за одну плітку 92 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що дорівнює 1564 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові від 10 січня 2019 року (справа № 541/307/17) Верховний Суд визнав обґрунтованими судові рішення судів попередніх інстанцій щодо можливості стягнення спричиненої незаконним виловом риби шкоди на користь сільської ради за відповідним позовом Державної екологічної інспекції.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю за шкоду, заподіяну порушенням законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Іванківська селищна рада, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів задовольнити.
Копію рішення направити сторонам до відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя: Ю.В. Горбачова