Справа № 229/3741/24
Провадження № 2/229/1442/2024
УХВАЛА

про надання сторонам строку для примирення

08 липня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області

в складі: головуючого судді Рибкіної Н.М. ,

за участю секретаря судового засідання Шайгородської О.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_3 , звернувся з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 14.10.2006 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Олексієво-Дружківської селищної ради м.Дружківка Донецької області, актовий запис № 31. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони більше півроку не проживають разом, мають різні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до втрати почуттів одне до одного, спілкування між сторонами призводить до сварок та непорозумінь. Вважає, що подальше сумісне життя, примирення між сторонами і збереження сім`ї є неможливим, почуття любові та взаємоповаги втрачені, тому просить розірвати шлюб між сторонами.

Від представника відповідача ОСОБА_2 на адресу суду 17.06.2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовна заява не містить відомостей про дійсні причини, що понудили позивача звернутися до суду з даним позовом. Інформація про те, що сторони більше півроку не проживають разом і шлюбні відносини фактично припинилися не відповідає дійсності. За інформацією відповідача, він з ОСОБА_3 на момент звернення до суду та у подальшому мешкали разом, однією родиною, вели спільне господарство, виховували сина. На теперішній час дружина тимчасово виїхала до сестри до міста Києва, але не значить, що вони не проживають разом і шлюбні відносини припинилися. Між ними не було серйозних конфліктів або подій, що б вказували на наявність непорозумінь, що не можна вирішити. Позивач не виказувала відповідачу намірів розірвати шлюб, подача даного позову була для відповідача несподіванкою. У теперішній час відповідач максимально намагається владнати цю ситуацію та зберегти шлюб. Відповідач зацікавлений у збереженні сім`ї та шлюбу. Сторони спільно виховують малолітню дитину, ОСОБА_6 , 2011 року народження. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу між сторонами, суд, у тому числі, повинен з`ясувати чи суперечить подальше спільне життя подружжя інтересам дитини. Відповідач і син сильно прив`язані один до одного. Відповідач вважає, що збереження шлюбу повністю відповідає інтересам дитини. Навпаки розірвання шлюбу буде мати негативні наслідки для подальшого розвитку дитини. На переконання відповідача ухвалення судом за таких обставин передчасного рішення про розірвання шлюбу зашкодить, насамперед, інтересам дитини та перешкодить можливості примирення сторін, збереження родини і шлюбу. Просить врахувати доводи під час розгляду справи та ухвалення рішень та призначити строк для примирення сторін.

А також, 17.06.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про надання сторонам строку для примирення тривалістю 6 місяців та зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що відповідач не згодний на розірвання шлюбу, вважає примирення з дружиною можливим та використовує всі заходи для збереження шлюбу та припинення процесу його розірвання.Разом з тим, розгляд справи та можливі суперечки можуть перешкодити примиренню.

Від представника позивача ОСОБА_1 01.07.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник відповідача зазначає, що доводи, наведені відповідачем у відзиві, суперечать фактичним обставинам справи та є необґрунтованими, що підтверджується тим, що позивач повністю втратила почуття до свого чоловіка, вважає наявними між ними розбіжності на шлюб і сім`ю суттєвими та такими, які в будь-якому разі не можуть бути вирішені, що унеможливлює збереження шлюбу. Доводи відповідача про те, що розірвання шлюбу може негативно позначитись на інтересах їх спільної з позивачем дитини, так само є недоречними, оскільки розірвання шлюбу не вплине на батьківські права та обов`язки відповідача, в нього буде безперешкодна можливість бачитись і спілкуватись з сином в будь-який час. Навпаки, збереження шлюбу в даному разі суперечитиме інтересам сина, оскільки він мимоволі стає свідком сварок та непорозумінь між батьками. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

А також, на адресу суду 01.07.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення проти надання строку на примирення, в якій він просить суд у задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягав, висловив позицію, аналогічну викладеній у позові, заперечував проти надання строку для примирення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти позовних вимог, висловив аналогічну позицію, зазначеній у відзиві, просив надати сторонам строк для примирення.

Суд, вислухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про надання сторонам строку для примирення з огляду на таке.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на охорону сім`ї закріплено в основному законі держави - Конституції України.

Ст.51 Конституції України наголошує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, які мають рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімейним законодавством визначено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя. Водночас у такій процедурі не передбачено залучення третьої особи ані медіатора, ані посередника. Основну участь у примиренні в даному випадку бере саме подружжя.

Основна мета примирення подружжя - збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї.

Примирення використовується, як запобіжна процедура на стадії зародження спору у подружжя та з метою уникнення розірвання шлюбу.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ч.4 ч.1 ст.251 ЦПК суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц,/ постанова від 30 травня 2019 року.

Повно та всебічно з`ясувавши причини та підстави, що спонукали позивача звернутися з даним позовом до суду, суд вважає за необхідне надати сторонам строк для примирення, зупинивши провадження у справі строком на 4 місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 240, 251, 253, 259-260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу зупинити, надавши сторонам строк для примирення тривалістю чотири місяці, тобто до 08 листопада 2024 року.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення. Ухвала в частині надання сторонам строку для примирення оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.М.Рибкіна.