Справа № 645/4981/24
Провадження № 2/645/2232/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Феленко Ю.В.,

секретаря судових засідань Базака А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Меркулової Н.А. звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача, ОСОБА_2 , на свою користь заборгованість за договором позики від 19.07.2021 року у розмірі 299 864, 15 гривень, яка складається з суми позики - 196 500,00 гривень 00 копійок., трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 17 642,28 гривень 28 копійок та інфляційних збитків в розмірі 85 721,87 гривні 87 копійок , а також понесені ним судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором позики від 19.07.2021, який був укладений між сторонами у виді розписки. Згідно зазначеного договору позичальник (відповідач) зобов`язався повернути позикодавцю (позивачу) позику у розмірі 7200 доларів США, що еквівалентно 196 500, гривень по курсу НБУ на 19.07.2021, та зобов`язалася повернути отриману суму коштів до 27.08.2021. У вказаний строк та до дати подачі позову відповідач зобов`язання щодо повернення грошей не виконала та не повернула позивачу гроші.

Відповідач відзив на позов не надала, з будь-якими заявами та клопотанням не зверталась.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача адвоката Меркулової Н.А. судом одержано заяву, в якій остання просить розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання повторно не з`явився, від представника відповідача адвоката Зінченко Д.В. надійшла заява, якою просить провести судове засідання, призначене на 23.12.2024 провести за відсутності сторони відповідача.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Представник позивача надала до суду оригінал розписки від 19.07.2021, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_2 (позичальник) взяла в борг у ОСОБА_1 (позикодавець) грошові кошти у сумі 7200,00 доларів США, що еквівалентно 196500,00 гривень по курсу НБУ на 19.07.2021, які зобов`язалась повернути до 27.07.2021.

На час звернення до суду та розгляду справи у суді оригінал розписки про надання ОСОБА_3 коштів перебуває у позивача ОСОБА_1 , та міститься у матеріалах справи і був досліджений у судовому засіданні.

Наявність оригіналу боргової розписки у позикодавця свідчить про невиконання умов договору позики.

Оскільки відповідач у встановлений строк борг не сплатила, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача, крім основного боргу у розмірі 196500,00 грн., також 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 17642,28 грн. та інфляційних збитків в розмірі 85721,87 грн..

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 08 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики на підставі договору позики грошей від 19.07.2021, який був укладений між сторонами шляхом складення боргової розписки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Главою 50 ЦК України передбачений перелік підстав припинення зобов`язань, у тому числі виконання зобов`язання, проведеного належним чином.

Згідно ст.545ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Жодних доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позики від 19.07.2021, в тому числі розписок або квитанцій про грошові перекази коштів, відповідач в ході судового розгляду не надав.

Відповідно до ч. 3ст.1049ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених речовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківських рахунок.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Такий правовий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.613ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Борговою розпискою від 19.07.2021 встановлений строк виконання зобов`язання - до 27.08.2021.

В ході судового розгляду судом не встановлено наявність у відповідача будь-яких перешкод для повернення суми боргу у визначений договором позики строк, а також щодо відмови позивача прийняти виконання зобов`язання за договором позики.

Отже, у зв`язку з відсутністю доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором позики від 19.07.2021, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача основної суми грошового зобов`язання за зазначеним договором позики у повному обсязі у розмірі 196500,00 грн..

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Отже, у розумінні наведених приписів кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку суми інфляційних нарахувань та 3% річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведених норм, є сума основного боргу, не обтяжена іншими нарахуваннями.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі № 914/712/16.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних за порушення зобов`язань за договором позики за період з 27.08.2021по 23.08.2024 (в межах позовних вимог) складає 17642,28, перевірений судом та встановлено, що розрахунок відповідає обставинам справи щодо прострочення відповідача, будь-яких заперечень щодо наданого позивачем розрахунку відповідачем не надано.

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.97 р N 62-97р. щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІС = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ: 100), де 1-ІІ - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 2-ІІ - індекс інфляції за другий місяць прострочення, Z-ІІ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Сума інфляційних втрат позивачем була розрахована саме за цією формулою та склала 85721,87 грн.

Отже, у зв`язку із простроченням відповідачем сплати суми основного боргу позивачем за період з 27.08.2021 по 23.08.2024 нараховано 3 % річних від простроченої суми у розмірі 17642,28 грн., а також, інфляційні втрати за період з серпня 2021 року по липень 2024 року у сумі 85721,87 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2399,00 гривень.

Вирішуючи питання судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлюється перелік послуг, які будуть надані клієнту та визначено розмір гонорару, який є формою винагороди адвоката. При встановленні розміру цього гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Визначається гонорар за погодженням лише між адвокатом та клієнтом. Суд не вправі втручатися у ці правовідносини, однак законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Сторона має подати належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи.

На підтвердження понесення таких витрат, розмір яких не зазначений, позивачем надано лише ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги №20-08/24 від 20.08.2024 у Фрунзенському районному суді адвокату Меркуловій Н.А. (серія АХ №1205278).

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Надання копій цих документів буде прийнято судом як належні докази для доведення понесених витрат, але не гарантує відшкодування заявленої суми в повній мірі, оскільки судом має бути встановлено що розмір заявлених до відшкодування витрат є розумним та відповідає законним вимогам в даній сфері правовідносин, зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268)…»

Разом з тим, доказів, які можуть слугувати підтвердженням понесених витрат, (акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, тощо), так само, як і їх розміру стороною позивача не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263, 265, 280-283 ЦПК України,суд,

ВСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 19.07.2021 року у розмірі 299 864, 15 (двісті дев`яносто дев`яти тисяч вісімсот шістдесяти чотирьох) гривень, яка складається: з суми позики - 196 500,00 (сто дев`яносто шести тисяч п`ятисот) гривень 00 копійок., трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 17 642,28 (сімнадцяти тисяч шестисот сорока двох) гривень 28 копійок та інфляційних збитків в розмірі 85 721,87 (вісімдесяти п`яти тисяч семисот двадцяти однієї гривні) гривні 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2399 (дві тисячі триста дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок.

В задоволенні стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

представник позивача адвокат Меркулова Наталія Андріївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002555 від 12.01.2022, діє на підставі ордеру АХ №1205278, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

представник відповідача ОСОБА_4 , діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02.10.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 13.10.2021, №002325, адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 30.12.2024.

Суддя Ю.В. Феленко