Провадження № 2/521/562/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом КП «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом КП «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за теплову енергію в розмірі 50114,50 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає боржник ОСОБА_1 за особовим рахунком (№ НОМЕР_1 ), в якої на 01 травня 2023 року існує заборгованість в сумі 50114,50 грн., що свідчить про невиконання споживачем комунальної послуги свого зобов`язання по сплаті наданих послуг та порушенні прав комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси». З цих підстав захисту порушеного права позивач звертається до суду.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав свій відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що він 18.04.2016р. придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2 , після чого звернувся до позивача з метою оформлення особового рахунку на своє ім`я та укладення договору на отримання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та встановлення лічильників. В абонентському відділі відповідачу повідомили, що за цією квартирою існує заборгованість за іншими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21.02.2018р. листом позивача повідомлено відповідача про те, що заборгованість за особистим рахунком відповідача (№ НОМЕР_1 ) відсутня. Крім того, відповідача повідомили, що заборгованість за спожиті послуги буде стягнута з попередніх власників квартири. Відповідач зазначає, що позивач намагається стягнути з відповідача кошти за послуги, якими він не користувався і крім того, стягненню підлягає сума заборгованості, яку позивач хоче повторно стягнути з відповідача.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.04.2016р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали по частині за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.04.2016р. (а.с.34)

Листом КП «Теплопостачання міста Одеси» від 21.02.2018р. відповідача повідомлено, що заборгованість за послуги теплозабезпечення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 18.04.2016р. по 01.10.2017р. сплачена в повному обсязі. Заборгованість за період з 01.10.2017р. по 31.01.2018р. становить 2871,43грн. Заборгованість за послуги теплозабезпечення за вказаною адресою за колишнім власником ОСОБА_2 становить на 01.04.2016р. складає 22357,65грн. До цього листа в додатках зазначено: копія заяви про видачу судового наказу від 13.12.2017р., копія запиту відділу адресно-довідкової роботи ГУГМС в Одеській області від 21.12.2017р. та копія ухвали про відмову у видачі судового наказу №521/21073/17.(а.с.31-32)

З єдиного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22.12.2017р. (справа №521/21073/17) у видачі судового наказу за вимогою КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що на особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 по квартирі АДРЕСА_2 існує заборгованість за період з листопада 2006р. по січень 2023р. в сумі 50114,50грн. (а.с.5-7)

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг теплозабезпечення за адресою: АДРЕСА_1 з 18.04.2016р.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, а тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20).

Позивачем не додано доказів того, що договір купівлі-продажу від 18.04.2016р., на підставі якого позивач набув у власність квартиру, містить застереження про переведення боргу попереднього власника та містять згоду кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна у зобов`язанні).

Позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попередніх власників вказаної квартири. На відповідача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, надані позивачем попереднім власникам, що нараховані до 18.04.2016р., тобто до укладення ним договору купівлі-продажу квартири, а тому вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з відповідача заборгованості за період з листопада 2006р. по 18.04.2016р в розмірі 22237,02грн., як нового власника, є безпідставними.

Аналогічні висновки висвітлені у постанові Верховного Суду від 26.01.2022р. (справа № 201/11406/20) та у постанові Верховного Суду від 15.03.2023р. (справа № 176/552/22)

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за період з квітня 2016р. (з місяця, коли відповідач придбав квартиру) по січень 2023р. суд зазначає наступне. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за даний проміжок часу утворилася заборгованість у розмірі 27756,85грн. (50114,50 -22357,65=27756,85).

Однак, як вбачається з квитанції від 24.08.2023р. відповідачем на рахунок відповідача внесено плату за комунальні послуги в розмірі 30000грн. (а.с.30)

Листом КП «Теплопостачання міста Одеси» від 05.02.2024р. повідомлено, що 24.08.2023р. частково сплачена заборгованість у розмірі 30 000грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 20114,50грн. та судовий збір в сумі 2684грн.

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки справа слухалася в загальному позовному провадженні, ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27.11.2023р. підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 17.01.2024р. 11.45, суд залишає без розгляду позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 20114,50грн., оскільки позивачем пропущено строк на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є спр справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не має відповідати за борги попереднього власника квартири АДРЕСА_2 в сумі 22237,02грн., а заборгованість, яка виникла у відповідача з моменту придбання ним спірної квартири, в сумі 27756,85грн. повністю ним погашена, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. ст. 11,16, 319, 322, 509, 520, 901 Цивільного кодексу України, , ст. 66, 67, 162 ЖК України, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.2, 3, 10, 76-77, 263-265, 268, 352-354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги КП «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН