Справа №173/1076/24
Провадження №2/173/552/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій с.І

За участю: позивача ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2024 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності за набувальною давністю до відповідача, Верхньодніпровської міської ради , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2

03.04.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 10.06.2024 року.

10.06.2024 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 10.06.2024 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

10.06.2024 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/8 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її братові, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за нею власності за набувальною давністю на 1/8 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її сестрі, ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 є її батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та мав у власності частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина будинку належала на праві власності його дружині, їхній мачусі.

Після смерті батька його четверо дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_6 розділили спадщину на 4 частини і кожному дісталось по 1/8 частині.

Коли померла мачуха, її частину успадкував її рідний син (їх зведений брат), який пізніше подарував по частині будинку за адресою: : АДРЕСА_1 їй та її сестрі , ОСОБА_6 .

Її брат, ОСОБА_3 , вже більше 20 років як виїхав до Росії. Пізніше, як їм стало відомо, він помер в 2013 році. Він ніколи не був одружений та не мав дітей. права на 1/8 частину ніхто не пред`являв.

Її сестра, ОСОБА_4 , ще в 90-х роках виїхала до Литви, де постійно поживала і померла в 2020 році. На спадщину після її смерті ніхто не заявляв та права на її 1/8 частину будинку ніхто не пред`являв.

Будинком а адресою: АДРЕСА_1 вже більше 10 років вона добросовісно, безперевно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном в цілому.

Враховуючи, що вона добросовісно заволоділа частиною майна і понад 10 троків продовжує відкрито та безперевно користуватись ним, вважає, що є підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю на частину даного будинку, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що в даному будинку вона проживає одна протягом 14-15 років, зареєстрована в ньому в 2015 році, але постійно почала проживати в ньому ще за шість років до того.. Вона користується будинком в цілому, підтримує його в належному стані проводить ремонтні роботи. Так вона провела каналізацію, ввела воду в будинок, прибудувала коридор. Замінила паркан. Повністю оплачує комунальні послуги та не має заборгованості за будинок. На частину будинку ніхто крім неї прав не пред`являє, так як її брат не був одружений і у нього немає спадкоємців. Зі сторони сестри також ніхто не претендує на спадщину. Інша частина будинку належить їй на праві власності.

Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Будь-яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог не має.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності в якій повідомила. що не має заперечень проти задоволення позовних вимог.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників, розгляду справи, свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорта.

ОСОБА_5 був батьком позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та мав у власності частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина будинку належала на праві власності його дружині, їхній мачусі.

Після смерті ОСОБА_5 , його четверо дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_6 розділили спадщину на 4 частини і кожному дісталось по 1/8 частині, що підтверджується копією свідоцтва про тправо на с падщину за законом від 16.04.1993 року .

Коли померла мачуха належні останній частину вище вказаного будинку успадкував її рідний син ( зведений брат позивачки ), який пізніше подарував по частині будинку за адресою: : АДРЕСА_1 їй та її сестрі , ОСОБА_6 , що підтверджується копією договору дарування від 12.09.2013 року

Брат позивачки, ОСОБА_3 , більше 20 років, тому виїхав до Росії. Пізніше, як стало відомо позивачці, він помер в 2013 році. За доводами позивачки ОСОБА_3 , ніколи не був одружений та не мав дітей. Прав на 1/8 частину вищевказаного будинку, що належить на праві власності ОСОБА_3 , ніхто не пред`являв.

За доводами позивачки її сестра, ОСОБА_4 , ще в 90-х роках виїхала до Литви, де постійно поживала і померла в 2020 році. Заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ніхто не заявляв та прав на належну їй 1/8 частину будинку ніхто не пред`являв.

Позивачка зазначає, що будинком а адресою: АДРЕСА_1 вже більше 10 років вона добросовісно, безперевно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном в цілому.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Факт відкритого, безперервного та добросовісного користування позивачкою зазначеним вище будинком підтверджується показаннями свідка: ОСОБА_7 , я кий в судовому засіданні пояснив, що він виріс по сусідству із сім`єю позивачки. Спочатку в даному будинку проживала сім`я позивачка разом з дітьми, потім діти виросли та роз`їхались. Після смерті батьків в будинку почала проживати позивачка. Вона перебралась до будинку та проживає в ньому більше 20 років. Живе одна. Доглядає будинок, подвір`я, садить та доглядає город. Раніше позивачка прожтвала в цьому будинку із чоловіком. На даний час живе одна. Він т по сусідськи допомагає їй . йому відомо, що у позивачки були ще брат та сестри, але в будинку живе тільки позивачка.

Згідно акта витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Верхньодніпровське БТІ» встановлено, що право власності за позивачкою на 1/8 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване 01.11.2012 року. Згідно даних паспорт позивачка зареєстрована за даною адресою з 11.09.2015 року. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом право власності на частину вищевказаного будинку у позивачки виникло з 1993 року

Таким чином судом встановлено, що правомірне володіння зазначеним будинком у позивачки виникло більше 10 років тому.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю, (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4, 5 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , більше десяти років відкрито, безперервно володіє житловим будинком АДРЕСА_1 . Добросовісно заволоділа наявним майном: успадкувавши його частину та володіє і користується частинами будинку, які належали іншим спадкоємцям, які в ньому не проживали та не користувались ним, оскільки проживали за межами держави, Україна. Володіє даним домоволодінням відкрито, здійснює поточний ремонт та догляд будинку, оплачує комунальні послуги. Володіння позивачкою зазначеним вище будинком відоме як посадовим особам міської ради, так і сусідам та іншим особам. І будь-які особи не оспорюють правомірність володіння позивачкою даним майном. Володіння позивача зазначеним вище будинком є непреривним, так як позивачка не покидала зазначене домоволодіння протягом всього цього часу,більше 10-років, відповідно наявні всі правові підстави для визнання за нею в судовому порядку права власності на зазначені в позовній заяві частини вищевказаного житлового будинку за набувальною давністю. На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача так як відсутня вина відповідача у виникненні даного спору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на 1/8 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на 1/8 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.06.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 11.07.2024 року

Дата набрання законної сили: 23.07.2024 року