Справа № 646/1406/24
№ провадження 6/646/135/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.24 м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Сіренко Ю.Ю., розглянувши подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., боржник ОСОБА_1 , стягувач АТ «Райффайзен Банк» про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,-

в с т а н о в и в :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., в якому просить суд: постановити вмотивоване рішення про примусове проникнення до нежитлових

приміщень 1-го поверху №1-1, 1-1а, 1-16, 1-2, 1-3, 1-5, 1-6 в літ."А-2", реєстраційний

номер 101, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 , що належать боржнику - Фізичної особи

ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), для виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали подання, встановлено, що подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., боржник ОСОБА_1 , стягувач АТ «Райффайзен Банк» про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, а тому є підстави для її повернення без розгляду з огляду на наступне.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульований положеннями Розділу VІІ «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

За змістом положень частини третьої статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Водночас, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, скарги, клопотання, заперечення викладені у статті 183 ЦПК України.

Так, згідно змісту ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 183 ЦПК України, в заяві, скарзі, клопотанні чи запереченні повинно бути зазначено номер справи, прізвище та ініціали судді, яка розглядала справу.

Також, до подання не надано рішення Господарського суду Харківської області від 03.11.2023 року, яке набрало законної сили та завірене належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 183 Цивільного процесуального кодексу України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Як зазначено у ч. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила № 270), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Частиною 11 Правил № 270 визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до ч. 19 Правил № 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Із системного аналізу зазначених норм Правил № 270 можна зробити висновок, що Кабінет Міністрів України визначив в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 по справі № 761/9285/17 зробив висновок про те, що належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, а факт отримання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 61 Правил № 270 у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З наведеного убачається, що звертаючись до суду із заявою, на заявника покладений обов`язок додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення, який має містити номер поштового відправлення. Саме зазначення такого номеру є обов`язковим для виконання вимог ЦПК України про належне надсилання заяви та документів іншій стороні.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 916/2110/20, від 06.07.2020 у справі № 916/2828/19, від 26.03.2020 у справі № 910/9962/16 та від 13.01.2020 у справі № 910/28408/15.

Отже, подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. не містить доказів надіслання (надання) подання іншим учасникам виконавчого провадження, а саме листом з описом вкладення.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення, скаргу) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Вказана норма статті Цивільного процесуального кодексу України є імперативною та не містить положень щодо правомочності суду на залишення подання без руху.

При цьому, роз`яснити заявникові, що повернення подання не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення подання.

Крім того, повернення подання не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми подання, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 19, 183, 258, 260, 261, 353, 447, 450 ЦПК України, п.п. 17.4 п. 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., боржник ОСОБА_1 , стягувач АТ «Райффайзен Банк» про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя - Ю.Ю.Сіренко