Провадження № 2/522/7456/24
У Х В А Л А

06 грудня 2024 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Шенцева О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси 01.10.2024 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно відповіді Єдиного державного демографічного реєстру № 829406 від 07.10.2024 р. вбачається, що відповідач по справі зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с. Коханівка.

На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, судом подано запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з метою визначення зареєстрованого місця проживання відповідача, та отримано відповідь 05.11.2024 р., згідно якої вбачається, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є: Одеська область, Ананьївський район, с. Коханівка, що територіально відноситься до Ананьївської територіальної громади, Ананьївський район, Одеська область.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З матеріалів справи вбачається, що за час перебування в шлюбі спільних дітей не мають, доказів протилежного суду не надано.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція. Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України). Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб. Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Обираючи Приморський районний суд м. Одеси як підсудний для даного спору, позивчка не обґрунтувала підсудність саме Приморському районному суду м. Одеси.

Таким чином, судом не встановлено підстав для розгляду справи у Приморському районному суді міста Одеси, а тому справа повинна розглядатися в порядку ч. 1 ст. 27 ЦПК України у Ананьївському районному суді Одеської області.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах "Верітас проти України", "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду,якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.27, 31, 187 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу надіслати за підсудністю до Ананьївського районного суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя