Постанова

Іменем України

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 548/836/18

провадження № 61-13956св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»,

треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаззбут»,

розглянув при попередньому розгляді справи у порядкуписьмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третяк Катерина Павлівна, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року у складі судді Гольник Л. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Бутенко С. Б., Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до судуз позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «ОГС «Полтавагаз», товариство) про визнання дій неправомірними, скасування акту-розрахунку, зобов`язання вчинити дії, стягнення компенсації моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона фактично проживає та зареєстрована у будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом із чоловіком та дітьми. 11 вересня 2017 року без її відома було припинено газопостачання за вказаною адресою. Позивачкою було самостійно відновлено газоспоживання шляхом повернення крану, а також повідомлено Хорольський ВП ГУНП в Полтавській області про проникнення невідомих осіб на територію її домоволодіння та відключення ними газопостачання. В Хорольській ДГП Миргородського РГП їй усно було повідомлено про санкціоноване опломбування крану газопостачання у зв'язку із витоком газу та значною заборгованістю, однак позивачка не вважала вказану інформацію правдивою, а сприйняла лише як застереження на майбутнє та продовжила користування газом після самостійного відновлення газопостачання.

05 грудня 2017 року ОСОБА_1 відчула запах газу біля газового опалювального приладу, про що повідомила аварійно-диспетчерську службу Хорольської ДГП, а потім - Хорольській районний сектор ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області. Виїзд працівників аварійно-диспетчерської служби здійснено було 05 грудня 2017 року.

При повторному виїзді 13 грудня 2017 року працівників аварійно-диспетчерської служби за адресою її домогосподарства зі слів останніх позивачка дізналась, що 05 грудня 2017 року працівниками було зафіксовано факт здійснення позивачем самовільного відновлення газоспоживання, хоча Акту про припинення газопостачання позивачка не отримувала. 13 грудня 2017 року було повторно припинено газопостачання до житлового будинку ОСОБА_1 шляхом механічного від'єднання на газовому будинковому вводі.

26 грудня 2017 року відбулось засідання комісії відповідача по розгляду Акту про порушення від 05 грудня 2017 року № 15, у якому вона не приймала участі за станом здоров'я, за результатом якого складено Акт-розрахунок № 46/17/3 необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу на суму 8 041,63 грн., з яким позивачка не згодна.

Позивачка зазначає, що внаслідок таких неправомірних дій відповідача вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку із захистом своїх прав, порушенні звичайного способу життя та необхідності витрачати додаткові зусилля для його нормалізації, додаткових фінансових втрат. Упродовж тривалого часу позивачка та її родина не можуть жити нормальним життям. У неї погіршився стан здоров'я через тривалі переживання, емоційні навантаження та стрес.

Посилаючись на викладені обставини та уточнивши в подальшому позов, ОСОБА_1 просила суд :

- визнати дії АТ «ОГС «Полтавагаз» щодо припинення газопостачання до її будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а також щодо проведення донарахування об`єму та обсягу природнього газу згідно акту-розрахунку № 46/17/3 від 26 грудня 2017 року неправомірними та скасувати Акт-розрахунок № 46/17/3 від 26 грудня 2017 року;

- зобов`язати АТ «ОГС «Полтавагаз» провести їй перерахунок об`єму та обсягу природнього газу за період з вересня 2017 року по грудень 2017 року, виходячи із фактично використаного природнього газу згідно показників лічильника та провести відповідний перерахунок заборгованості, відновити за власний кошт газопостачання (розподіл газу) до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ;

- заборонити АТ «ОГС «Полтавагаз» без її дозволу та без законних правових підстав заходити на територію будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 ;

- стягнути зАТ «ОГС «Полтавагаз» на її користь моральну шкоду, спричинену неправомірними діями відповідача у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн.

У червні 2018 року АТ «ОГС «Полтавагаз» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та розірвання договору.

В обґрунтування зустрічного позову посилалось на те, що у зв`язку із виявленим несанкціонованим відновленням газоспоживання 13 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 газопостачання припинено. Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у разі несанкціонованого відновлення газоспоживання (підпункт 7 пункт 1 глави 7, розділу VI Кодексу ГРМ). ОСОБА_1 порушено умови договору, а саме пункт 7.4, відповідно до якого воназобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Посилаючись на викладені обставини, уточнивши в подальшому позов, АТ «ОГС «Полтавагаз» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 8 041,63 грн вартості необлікованого об'єму природного газу.

Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії АТ «ОГС «Полтавагаз» щодо припинення газопостачання до будинку ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведення донарахування об`єму та обсягу газу споживачу ОСОБА_1 згідно акту-розрахунку № 46/17/3 від 26 грудня 2017 року неправомірними.

Зобов`язано АТ «ОГС «Полтавагаз» відновити газопостачання (розподіл газу) до будинку ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з АТ «ОГС «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

В частині скасування Акту-розрахунку № 46/17/3 від 26 грудня 2017 року, зобов`язання АТ «ОГС «Полтавагаз» провести перерахунок об`єму та обсягу природного газу згідно показників лічильника та заборони без дозволу ОСОБА_1 заходити на територію її будинковолодіння - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову АТ «ОГС «Полтавагаз» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у випадку припинення розподілу природного газу при аварійних ситуаціях Оператор ГРМ негайно зобов`язаний вжити заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ, однак відповідачем вказаних дій не було здійснено.

Крім цього, суд зазначив, що АТ ОГС «Полтавагаз» не мало інформації про стан заборгованості ОСОБА_1 з газопостачання, оскільки ТОВ «Полтавагаз збут» не надавало йому такої інформації, а отже підстави для припинення розподілу/газопостачання газу у зв`язку з наявною заборгованості були відсутні.

На підставі викладеного, уд дійшов висновку, що дії АТ ОГС «Полтавагаз» щодо припинення газопостачання до будинку позивачки, щодо припинення газопостачання, а також подальші дії щодо визнання несанкціонованого відбору газу та донарахування об`єму та обсягу газу споживачу ОСОБА_1 згідно акту-розрахунку № 46/17/3 від 26 грудня 2017 року, які є похідними, є неправомірними.

Тому позовні вимоги про зобов`язання АТ ОГС «Полтавагаз» відновити газопостачання (розподіл газу) до будинку ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , суд врахував характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала позивачка, їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у її житті, та дійшов висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування спричиненої позивачці моральної шкоди є сума в розмірі 12 000 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 через представника - адвоката Третяк К. П. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила змінити рішення місцевогосуду, збільшивши розмір моральної шкоди з 12 000 грн до 1 000 000 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, АТ «ОГС «Полтавагаз» також подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічну позовну заяву - задовольнити.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ «ОГС «Полтавагаз» залишено без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

26 вересня 2023 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Третяк К. П. в системі «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргуна рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року

У вказаній касаційній скарзі заявник просить Верховний Суд скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року та змінити рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року в частині стягнення моральної шкоди, збільшивши розмір присудженої моральної шкоди з 12 000 грн до 1 000 000 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

27 вересня 2023 року АТ «Полтавагаз» в системі «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року.

У касаційній скарзі АТ «Полтавагаз», посилаючись на неправильне застосування судаминорм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасуватиоскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та в частині відмови у задоволенні зустрічних вимог АТ «Полтавагаз», ухваливши в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а зустрічні позовні вимоги АТ «Полтавагаз» - задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2023 рокувідкрито провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третяк Катерина Павлівна, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2023 рокукасаційну скаргу АТ «Полтавагаз» повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

24 жовтня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третяк Катерина Павлівна, відзиву на вказану касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу, що надаються АТ «ОГС «Полтавагаз» за адресою: АДРЕСА_1 .

11 вересня 2017 року працівниками АТ «ОГС «Полтавагаз» виявлено витік газу за вищевказаною адресою, що зафіксовано у журналі реєстрації результатів технічного огляду (обходу) трас розподільних газопроводів і вводів.

Відповідно до Акту № 5496 від 11 вересня 2017 року, складеного представниками Оператора ГРМ,вбачається, що газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 було припинено у зв'язку із витоком газу та заборгованістю шляхом пломбування крану на стояку (пломбуючий засіб № ЗПУМН 02 ).

05 грудня 2017 року на аварійно-диспетчерську службу Хорольської дільниці газопостачання Миргородського району надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про витік газу біля УГОП (газового опалювального приладу) за вказаною адресою.

Цього ж дня працівниками АДС Хорольської ДГП здійснено виїзд,за результатом якого було виявлено факт витоку природного газу, а також факт самовільного відновлення газопостачання на об'єкт, про що складено Акт про порушення № 15 від 05 грудня 2017 року.

13 грудня 2017 року газопостачання (розподіл природного газу) за адресою: АДРЕСА_1 було припинено.

26 грудня 2017 року на засіданні комісії Оператора ГРМ розглянуто та задоволено Акт про порушення № 15 від 05 грудня 2017 року.

Відповідно до Акту-розрахунку № 46/17/3 від 26 грудня 2017 року не облікований обсяг спожитого газу споживачем ОСОБА_1 склав 876,86 м.куб у сумі 8 041, 63 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третяк К. П., не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року шкоди у касаційному порядку оскаржені ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третяк К. П.,лише у частині вирішення вимог щодо стягнення моральної шкоди, а тому в іншій частині, в силу приписів статті 400 ЦПК України, вказані судові рішення не є предметом касаційного розгляду.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та побутовими споживачами регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року (далі - Правила) та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року.

Абзацом другим підпункту 1 пункту 2 глави 6 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі передбачено, що якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду.

Установивши, що відповідач за первісним позовом безпідставно протягом тривалого часу не відновлював газопостачання до будинку позивачки, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості користуватися природним газом для приготування їжі, опалення будинку, та вимушена була докладати додаткових зусиль для організації життя, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 90 постанови від 15 грудня 2020 рокуу справі № 752/17832/14-ц(провадження № 14-538цс19).

Визначаючи розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 12 000 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з характеру вчиненого правопорушення, глибини і тривалості завданих позивачці душевних страждань, врахував при цьому вимоги розумності і справедливості, а тому доводи касаційної скарги про те, що суди належним чином не обґрунтували підстав для відшкодування моральної шкоди у визначеному розмірі колегія суддів Верховного Суду відхиляє.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування судових рішень в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів стосовно встановлення обставин справи та стосуються переоцінки доказів. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 403, 410, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третяк Катерина Павлівна, залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 рокув оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов