Провадження № 2/161/1275/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.10.2020 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути до 05.10.2021 року. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговою розпискою про отримання коштів.

Зазначає, що до цього часу відповідач зобов`язання за договором позики не виконала, кошти не повернула.

На підставі наведеного просить суд, стягнути з ОСОБА_2 в її користь суму боргу за договором позики в розмірі - 1000 доларів США, а також судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується з позовом та вважає таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що станом на дату передачі грошей, а саме 05.10.2020 року курс 1 долара США до 1 гривні становив 28,3408 грн. за 1 долар США, відповідно борг за розпискою становить 28 340,80 грн. Відповідно, відповідач вказує, що курс іноземної валюти по відношенню до Національної валюти України, що встановлений НБУ станом на дату передачі коштів значно менший, ніж той, що встановлений НБУ станом на дату подання позову, тому сума боргу відповідача перед позивачем становить 28 340,80 грн.

Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач до судового засідання подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача до початку судового засідання також надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутності відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 05.10.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути до 05.10.2021 року.

Про укладення між сторонами вказаного договору позики свідчить боргова розписка, складена відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 24).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Судом встановлено, що на день розгляду даної справи відповідач ОСОБА_2 борг за договором позики від 05.10.2020 року позивачу не повернула.

Відповідач не спростовує факт укладання договору позики та отримання нею коштів.

Однак, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що сума боргу відповідача перед позивачем становить 28340,80 грн., за курсом іноземної валюти по відношенню до Національної валюти України, що встановлений НБУ станом на дату передачі коштів, ніж той, що встановлений НБУ станом на дату подання позову.

Суд не бере до уваги наведені у відзиві заперечення відповідача в частині суми стягнення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Зі змісту ст. 533 Цивільного кодексу України вбачається, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої ПалатиВерховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц. Зокрема у вказаній постанові зроблено висновок про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що оскільки ОСОБА_2 отримала позику в іноземній валюті, тому до стягнення з неї підлягає сума позики, виражена у валюті зобов`язання - доларах США.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 1000 доларів США згідно розписки від 05.10.2020 року підлягає до задоволення.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 05.10.2020 року в розмірі - 1000 доларів США.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526-527, 533, 1046-1052 Цивільного кодексу України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05.10.2020 року у розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 02 лютого 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.