№ 2/183/1134/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м.Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Дубовенко І.Г.,

за участю секретарі судового засідання - Коваленко Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення недоотриманої спадкодавцем пенсії,

за участю: представника позивача - адвоката Кок С.А., суд -

в с т а н о в и в:

представник позивача - адвокат Кок С.А. звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, згідно якого просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої пенсії у розмірі 136587,61 грн, що належала померлій ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 травня 2016 року по 01 серпня 2020 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої пенсії у розмірі 3667,03 грн, що належала померлій ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка увійшла у свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 липня 2023 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорєловим Броніславом Сергійовичем;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову вказує, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 01 травня 2016 року його матері було припинено виплату пенсії відповідачем. Після смерті матері, він звернувся з заявою про прийняття спадщини, в межах спадкової справи нотаріусом було скеровано відповідний запит до відповідача, яким повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 склав 96414,79 грн за період з 18 червня 2020 року по 31 серпня 2022 року. Щодо періоду з 01 травня 2016 року по 17 червня 2020 року - повідомлено, що за вказаний період пенсія ОСОБА_2 не нараховувалася, а її нарахування та виплата були припинені відповідно до постанови КМУ. Крім того, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію за період з 18 червня 2020 року по 31 серпня 2022 року в сумі 96414,79 грн - відповідачем повідомлено, що після відповідного звернення до ПФУ позивача, сума, що підлягає виплаті за останні три роки складає 92747,76 грн, що на 3667,03 грн менше ніж підлягає виплаті за свідоцтвом про право на спадщину за законом.

А тому просить позовні вимоги позивача задовольнити.

У встановлений судом строк для подання відзиву відповідачем направлений відзив на позовну заяву, у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 січня 2015 року перебувала на обліку Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області, як отримувач пенсії за віком 15 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до вказаного управління з заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу. Пенсія за період з січня 2015 року по лютий 2016 року включно була нарахована та перерахована ОСОБА_2 . З 01 березня 2016 року нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 - припинено на виконання Закону України № 1706. На запит нотаріуса управлінням видано довідку про те, що розмір недоотриманих сум за період з 18 червня 2020 року по 31 серпня 2022 року складає 96414,79 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину на суму 96414,79 грн, однак йому було повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 повинен бути йому сплачений в розмірі 92747,76 грн, за останні три роки з моменту звернення спадкоємця до управління на підставі ст.46, 48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суми залишку недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 нарахованої за її життя відсутні. При цьому, виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена з 01 березня 2016 року, із заявою щодо поновлення виплати пенсії за життя вона не зверталась. Оскільки за життя померла не оскаржувала дії щодо не нарахування та невиплати пенсії, не виявляла інтересу та волі на те, щоб відновити пенсійні виплати, не нарахована пенсія не увійшла до складу спадщини, право на яку має позивач.

У своїй відповіді на відзив представник позивача посилаючись на ті ж підстави, що і у позові просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У письмових поясненнях наданих представником відповідача на вимогу суду щодо надання копії електронної пенсійної справи посилається на те, що мати позивача - ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області 15 жовтня 2015 року для взяття її на облік, як ВПО. В листопаді 2015 року їй було виплачено заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.08.2014 року по 31.10.2015 року, а також виплачувалася щомісячно пенсія по 29.02.2016 року включно. З 01 березня 2016 року нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 припинено у зв`язку з отриманням інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи про відсутність за місцем проживання понад 60 днів. З 01.03.2016 по місяць смерті (серпень 2022 року) ОСОБА_2 нарахування та виплата пенсії не проводилась через те, що вона не зверталася до ПФУ у вказаний період. Оскільки до 24.02.2022 року пенсійна справа ОСОБА_2 оцифрована не була - електронної пенсійної справи на вказану особу немає. Позивач, будучи спадкоємцем ОСОБА_2 реалізував своє право спадкоємця шляхом звернення до нотаріуса. Який в свою чергу направив запит до ПФУ, нарахування недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 48 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» фондом здійснені з 18.06.2020 року по серпень 2022 року (час смерті ОСОБА_2 ) та складають 96414,79 грн.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2023 року прийнято до свого провадження зазначений позов у якому відкрите провадження за правилами загального позовного провадження.

08 квітня 2023 року ухвалою суду витребувано від нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , а від відповідача копію електронної пенсійної справи.

28 травня 2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрите, а справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та посилаючись та ті ж підстави, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/3693/23 від 05 травня 2023 року, яке набрало законної сили 06 червня 2023 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 червня 2023 року Чечеловським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 92 років в місті Луганськ, про що 10 лютого 2023 року складений відповідний актовий запис № 319. Факт смерті ОСОБА_2 встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2023 року у справі № 204/850/23 за заявою ОСОБА_1 .

24 липня 2023 року за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорєловим Б.С. заведено спадкову справу, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, з копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 вбачається, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину - є позивач, як спадкоємець за законом першої черги. Заповітів ОСОБА_2 на випадок своєї смерті не складала. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає.

24 липня 2023 року на ім`я позивача нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти, що нараховані, але не виплачені (недоотримана) пенсії, що належать до сплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, на підставі довідки № 1200-0503-8/12890 від 29 червня 2023 року в сумі 96414,79 грн.

06 липня 2023 року ГУ ПФУ в Луганській області адвокату Кок С.А., який звернувся в інтересах ОСОБА_1 , повідомлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області з січня 2015 року, як внутрішньо-переміщена особа та отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено з 01 березня 2016 року у зв`язку з відсутністю її за місцем проживання понад 60 днів. За життя пенсіонерка особисто не зверталася за поновленням виплати та нарахуванням пенсії з 01 березня 2016 року. На запит приватного нотаріуса Київського МНО від 19 червня 2023 року надано відповідь, щодо розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за останні три роки, відповідно до вимог ст.ст. 46, 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.09.2023 за вих..№ 5534-5819/А-05/8-1200/23 ГУ ПФУ в Луганській області ОСОБА_1 , повідомлено, що оскільки з заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 - спадкоємець з відповідним свідоцтвом про право на спадщину звернувся 25.07.2023 року, то недоотримана пенсія ОСОБА_2 в сумі 92747,76 грн за період з 24.07.2020 року по 31.08.2022 року з урахуванням трьох років від дати звернення за недоотриманою пенсією буде включена до переліку боргів та внесено в реєстр.

Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що мати позивача - ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області 15 жовтня 2015 року для взяття її на облік, як ВПО, про що надав відповідні відомості. В листопаді 2015 року ОСОБА_2 було виплачено заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.08.2014 року по 31.10.2015 року, а також виплачувалася щомісячно пенсія по 29.02.2016 року включно. З 01 березня 2016 року нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 припинено у зв`язку з отриманням інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи про відсутність за місцем проживання понад 60 днів. З 01.03.2016 по місяць смерті (серпень 2022 року) ОСОБА_2 нарахування та виплата пенсії не проводилась.

Відповідачем також направлено на адресу суду довідку від 15.04.2024 за вих.№ 3673/05-16 про розмір недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.08.2022, відповідно до якої з березня 2016 року по 17.06.2020 року - пенсія не нарахована, а нарахування здійснені з 18.06.2020 року по серпень 2022 року (час смерті ОСОБА_2 ) та складає 96414,79 грн. Крім того, відповідачем зазначено, що позивачем реалізоване його право спадкоємця, і відповідно на зазначену суму - 96414,79 грн йому видане свідоцтво про право на спадщину.

Будь-яких доказів того, що відповідачем прийняте рішення про відмову у виплаті суми недоотриманої пенсії у розмірі 96414,79 грн, на яку видане відповідне свідоцтво про право на спадщину - суду не надано.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи чинних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу України про спадкування.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01 травня 2016 року по 01 серпня 2020 року, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень статей 1216,1218,1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки.

Отже, позивач (син спадкодавця) у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.

За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач звернувся до суду через об`єктивні обставин, незалежні від його волі, які позбавляють його можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом.

Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що позивач належить до спадкоємців за законом першої черги після свого батька, інших спадкоємців за законом чи заповітом не встановлено, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на недоотриману пенсію після померлої матері за період з 01 травня 2016 року по 17 червня 2020 року, оскільки з 18 червня 2020 року по день смерті спадкодавця - недоотримана ОСОБА_2 пенсія нарахована, на розмір якої видане відповідне свідоцтво про право на спадщину нотаріусом.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії, яка після її смерті увійшла до спадкового майна, суд зазначає наступне.

Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме - за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7.11.2014 року затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п.3 цієї Постанови територіальні органи Пенсійного фонду України зобов`язані керуватись положеннями ст. 49 вказаного Закону - припиняти виплату пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду за наявності вищевказаних підстав. Відсутність зазначеного рішення свідчить, що нараховані суми пенсії повинні виплачуватися.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду у справі № 802/402/18 від 03 травня 2018 року зазначено, що пенсія особи є її приватною власністю й припинення її та невиплата не у спосіб, передбачений Законом, є втручанням в право людини на власність, а також встановлені судом обставини щодо відсутності вини пенсіонера у неотриманні пенсії та припинення такої виплати внаслідок бойових дій на території Луганської області за відсутності інших підстав припинення, тому вказано, що позивач як дружина померлого до спливу шестимісячного строку (ст. 52 Закону) має право на виплату недоотриманої пенсії за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 на інших підставах відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Крім того, відповідно до статті 9 2Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено у статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018№ 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Тому, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Таким чином, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач як спадкоємець має право на виплату відповідної суми.

Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_2 мала право на нарахування та виплату пенсії з березня 2016 року, незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області та надання чи не надання довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання, при цьому, слід зауважити, що рішення про припинення їй таких виплат не приймалось.

Отже, і позивач, як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідачем не наданий розрахунок пенсії /з посиланням на те, що вона не нараховувалася/, електронна пенсійна справа ОСОБА_2 відсутня - а тому суд позбавлений можливості вирахувати самостійно розмір пенсії з моменту припинення її нарахування. При цьому позивач просить стягнути розмір недоотриманої пенсії починаючи з 01 травня 2016 року по 01 серпня 2020 року, в той час як відповідно до довідки про розмір недоотриманої пенсії розмір пенсії, що увійшов до складу спадщини, на яку видане відповідне свідоцтво про право на спадщину, нарахований за період з 18 червня 2020 року по серпень 2022 року (місяць смерті ОСОБА_2 ), то позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими за період з 01 травня 2016 року по 17 червня 2020 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману нею за життя пенсію за період з 01 травня 2016 року по 01 серпня 2020 року, підлягають задоволенню у частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману нею за життя пенсію за період з 01 травня 2016 року по 17 червня 2020 року.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача розміру недоотриманої спадкодавцем пенсії в розмірі 3667,03 грн за період з 01 серпня 2020 року по 23 серпня 2020 року, яка включена до свідоцтва про право на спадщину, то такі вимоги не є обґрунтованими, тому як суду не надано доказів того, що на час розгляду справи в суді відповідачем відмовлено у виплаті вказаних коштів за період з 18.06.2020 року по серпень 2022 року (час смерті ОСОБА_2 ) та складає 96414,79 грн та/бо прийняте рішення про відмову у виплаті цих коштів.

А тому в іншій частині позовних вимог належить відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволенню позовних вимог зі сплати судового збору в сумі 1200 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141,264,265,268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення недоотриманої спадкодавцем пенсії - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на недоотриману нею за життя пенсію за період з 01 травня 2016 року по 17 червня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01 травня 2016 року по 17 червня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, , вул. Шевченка, 9,м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404.

Повний текст рішення складений та підписаний 20 червня 2024 року

Суддя І.Г.Дубовенко