Справа № 213/2865/24
провадження №2/216/2242/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

11 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді: Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання: Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2024 року надійшла за підсудністю відповідна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем з 2011 по 2013 роки перебувала у цивільних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Позивачка зазначає, що після припинення цивільного шлюбу їхній малолітній син проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач проживає окремо. У зв`язку з тим, що місцезнаходження відповідача позивачу невідоме та відсутні засоби зв`язку із останнім, позивачка не має змоги отримати згоду від відповідача на визначення місця проживання сина з нею, тому звернулася до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 року зазначена справа надійшла у провадження судді Чирського Г.М.

Ухвалою суду від 29.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Крім того, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради.

02.08.2024 року відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження за позовом ОСОБА_1 та відмовити у стягненні з нього судових витрат по справі. В обґрунтування зазначив, що дійсно з 2011 по 2013 роки перебував цивільних відносинах з ОСОБА_1 , від яких сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не заперечує ті обставини, що син після припинення цивільних відносин проживає разом з позивачкою, але не погоджується із твердженнями останньої щодо неможливості отримання згоди від нього на визначення місця проживання дитини. Зазначає, що в Інгулецькому відділі ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 61455651 щодо стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 . Так в матеріалах виконавчого провадження міститься заява боржника (відповідача у справі), в якій зазначено місце його проживання та засоби зв`язку. Відповідач зауважує, що позивач жодного разу за період з 12.12.2013 року по теперішній час не зверталася до нього з питання визначення місця проживання їхнього спільного сина, хоча він, як батько, не заперечує, щоб син проживав разом з матір`ю. Отже, відповідач вважає, що судовий розгляд даного позову є недоцільним, оскільки відсутній реальний спір між сторонами.

Ухвалою суду від 26.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача за довіреністю надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника, при ухвалені рішення поклалася на розсуд суду. Крім того, надав до суду копію рішення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради № 410 від 20.11.2024 року про недоцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 не оскаржує питання визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, з якою син постійно проживає після розлучення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явилася, просили розглянути справу без представника виконкому, крім того повідомили, що батько дитини (відповідач у справі) був запрошений до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради, де повідомив, що між ним та матір`ю дитини існує усна домовленість про проживання малолітнього сина ОСОБА_5 разом з матір`ю на території АДРЕСА_1 .

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд зазначає, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, може бути ухвалене лише тоді, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, тобто за наявності між ними такого спору.

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання і той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом, має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини, і з цього приводу між ними існує спір. Ці обставини підлягають перевірці судом.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судом встановлено, що після того як сторони по справі стали проживати окремо, дитина залишилась проживати з матір`ю. З того часу відповідач не ставив питання про визначення місця проживання дитини разом із ним. Тобто сторони по справі фактично дійшли згоди про те, що дитина буде проживати з матір`ю.

Після звернення матері дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідач у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дитини разом з ним не звертався. У відзиві зазначив, що не заперечував та не заперечує і на теперішній час проти проживання дитини з матір`ю. Будь-яких належних доказів, які би свідчили про бажання і волю відповідача щодо визначення місця проживання дитини з ним, як батьком, суду не надано.

Спір у цій справі щодо місця проживання дитини ініційований матір`ю дитини (позивачем), з якою дитина і так фактично проживає та зареєстрована, і від якої батько дитини (відповідач) не вимагає зміни її місця проживання.

Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч. ч. 5- 6 ст. 19 СК України). Про це вказав Верховний Суд у постановах від 10 травня 2023 року у справі № 756/9773/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 553/449/20.

За таких обставин суд вважає, що між сторонами по справі відсутній спір про визначення місця проживання дитини, який би підлягав вирішенню судом на підставі статті 161 СК України, оскільки відповідач як до звернення позивача до суду з цим позовом, так і на даний час не виявляє наміру чи бажання змінювати місце проживання малолітнього сина, який проживає разом із матір`ю, що свідчить про його погодження з визначеним місцем проживання дитини разом із матір`ю у позасудовому порядку.

Посилання позивачки в обгрунтування позову на те, що вона не має змоги отримати згоду від відповідача на визначення місця проживання сина з нею, оскільки місцезнаходження відповідача їй невідоме та відсутні засоби зв`язку із останнім, не знайшло свого підтвердження при розгляді справи, тому такі посилання за відсутності між батьками спору щодо місця проживання дитини не можуть бути підставою для задоволення цього позову.

За відсутності будь-яких підстав вважати, що право матері дитини на визначення місця проживання малолітнього сина із нею не визнається, заперечується батьком дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача відсутні.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10,11, 12,13,81,141,259,263-265, 259 ч.6 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2024 року.

Суддя Г.М. Чирський