Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1297/23
Провадження № 2/935/93/24
У Х В А Л А

30 грудня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Василенка Р.О., із секретарем - Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" до ОСОБА_1 про стягнення неустойки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 неустойку у розмірі 74 850,32 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 01.01.2025 року між ПР «Кооперативний ринок» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди № 25, терміном дії до 31.12.2015 року. Згідно п.1.1 Договору предметом оренди були торгівельні майданчики № 188,188/1,21,177/1Б, площею 5,1 кв.м., 3,04 кв. м., 6,75 кв.м, 4,62 кв.м. Сторони приступили до виконання зобов`язань договору. Відповідно до умов договору орендна плата складала 110,74 грн.. на місяць.

Вказує, що орендар не в повному обсязі виконувала свої зобов?язання за договором. Так, рішенням Коростишівського районного суду по справі N? 280/737/17 від 02.04.2018р. з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість в сумі 62742,18 грн.. Рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/565/20 від 10.12.2020р. орендаря зобов?язано звільнити торгівельні майданчики від кіосків шляхом вивезення їх за межі ПР «Кооперативний ринок» та стягнуто неустойку за час прострочення користування т/м з 01.04.2018р. по 01.05.2020р. в сумі 55037,00 грн. Однак орендар не виконує рішення суду, не звільнила т/м, продовжує використовувати їх в своїй господарській діяльності, а Орендодавець несе витрати по їх утриманню та підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України нараховував неустойку з 01.05.2020р. до Позивач у судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходили, а тому суд розглянув справу без його участі.

Представник позивача Невисевич М.В. у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву у якій підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглянув справу без її участі.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 січня 2015 року між Підприємством Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» та приватним підприємцем Виховською Вікторією Олександрівною, укладено договір оренди №25 (а.с. 10)

Згідно пункту 1.1 предметом договору оренди є торгівельні майданчики № 188,188/1,21,177/1Б, площею 5,1 кв.м., 3,04 кв. м., 6,75 кв.м, 4,62 кв.м, місцезнаходження яких зазначені на плані розміщення торгівельних місць ринку.

Відповідно до п. 6.1. Договору сторони визначили строк дії договору до 31 грудня 2015 року.

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з видом діяльності роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами з 15.09.2008 року і припинила свою діяльність 20.01.2016 року.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

З аналізу пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України вбачається, що укладення договору між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем не є безумовною підставою для розгляду спору між ними в порядку господарського судочинства, оскільки для цього слід встановити наявність саме господарських правовідносин між сторонами. За відсутності господарських правовідносин між сторонами, спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 743/534/16-ц (провадження №14-689цс19) зазначено також, що та обставина, що фізична особа підприємець якщо навіть не відобразила наявність у неї такого статусу в тексті укладеного договору, не змінює характеру набутих нею прав та обов`язків як таких, що виникли з господарських правовідносин, якщо такі правовідносини мають ознаки здійснення їх у межах господарської діяльності.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Пунктом 1 частини 1 статті 255ЦПК України передбачено, що підставою для закриття провадження у справі є те, що вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Позивач у позові вказує, що відповідачка ОСОБА_1 фактично не припинила свою господарську діяльність і продовжує використовувати з цією метою орендовані торгівельні майданчики, які належать підприємству ПР «Кооперативний ринок», що і стало причиною нарахування неустойки у розмірі 74 850,32 грн.

Таким чимом спір який виник між сторонами у даній справі пов`язаний з неналежним виконання умов договору оренди №25 від 01.01.2015 року та стягнення неустойки з 01.05.2020 року до 01.03.2023 року у розмірі 74 850,32 грн, який пов`язаний з підприємницькою діяльністю відповідачки ОСОБА_1 , яка на час укладення договору оренди№25 була зареєстрована як фізична особапідприємець. Тобто за суб`єктним складом та характером правовідносин дана справа підлягає розгляду в порядку господарської юрисдикції, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене вище і керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" до ОСОБА_1 про стягнення неустойки у розмірі 74 850,32 грн., - закрити.

Роз`яснити позивачу, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відносяться до компетенції Господарського суду Житомирської області.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО