Справа № 350/292/22
Номер провадження 2/350/11/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та знесення самочинно влаштованого гаражу,
з участю сторін цивільної справи :
позивачки ОСОБА_1
представника позивачки ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
суд, -
І. Стислий виклад позицій сторін :
позивачка ОСОБА_1 звернулася із даною позовною заявою до суду в якій просила, ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні домоволодінням по АДРЕСА_1 та знести самовільно встановлений на його земельній ділянці гараж, або перенести самовільно встановлений гараж на безпечну відстань від належної їй господарської споруди (стайні).
В обґрунтування позовних вимог позивачка зіслалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок і господарські споруди, які розташовані на ній по АДРЕСА_1 , належать їй на праві приватної власності.
Восени 2021 року відповідач ОСОБА_2 самовільно, без виготовлення проектної документації та відповідного дозволу виконкому селищної ради, без погодження проекту з нею, як з власником суміжної земельної ділянки, почав будувати гараж, чим порушив вимоги відповідних державних будівельних норм і правил, а саме п.1.9 ДБН 79-92, якими передбачено, що будівлі, які споруджені без проекту та, з непогодженими відхиленнями від проекту, вважаються об`єктами самовільної забудови.
Не зважаючи на її неодноразові звернення припинити самочинне будівництво гаражу ОСОБА_2 вперто не реагував, а навпаки, з цього приводу вчиняв з нею сварки. На даний час відповідач продовжує спорудження гаражу. З цим питанням вона неодноразово зверталася в Спаську сільську раду де їй надали відповідь, що направили відповідний запит в управління ДАБУ в Івано-Франківській області та рекомендовано за захистом своїх прав звернутись до суду. Окрім цього зобов`язала ОСОБА_2 припинити будівництво вищезазначеного гаражу, оскільки не дотримано встановлених норм щодо відстані до сусідньої споруди (стайні).
Відповідно п.9.11. Типових регіональних правил забудови, затверджених Наказом Держбуду України 10.12.2001 року за №219 та ст.ст.24, 29 Закону України «Про планування та забудову територій» - будівництво, здійснене без належного дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням державних будівельних норм і правил, вважається самовільним, забороняється законодавством і тягне передбачені законом наслідки.
Відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» між житловими, садовими, дачними будинками (та господарськими будівлями) ІІІа, IIІб, IV, IVа, V ступеню вогнестійкості (зокрема, дерев`яні будинки) розміщеними (запланованими) на сусідніх земельних ділянках протипожежний розрив має бути від 10 до 15 м.
ЇЇ господарська споруда - стайня відноситься до IV ступеню вогнестійкості оскільки побудована несучими та захисними конструкціями із суцільної або клеєної деревини та інших горючих або важкогорючих матеріалів, захищених від дії вогню і високих температур штукатуркою або іншим листовим чи плитковим матеріалом.
Вказаний гараж будується впритул до належної їй земельної ділянки, на відстані 2-х метрів від її господарської споруди дерев`яної стайні, чим грубо порушено протипожежні норми.
Таким чином, відповідач самовільно, без виготовлення проектної документації та відповідного дозволу виконкому сільської ради, з істотним порушенням будівельних та протипожежних норм, без погодження проекту з нею, як суміжним землекористувачем, почав будувати гараж, чим спричиняє їй незручності та перешкоди в користуванні належними на праві приватної власності житловим будинком і земельною ділянкою, оскільки таке будівництво може загрожувати її життю і здоров`ю. В добровільному порядку відмовляється припинити будівництво, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 заперечуючи проти повного задоволення позовних вимог, зазначив, що жодних перешкод позивачці ОСОБА_1 в користування нею домоволодінням він не чинить. Вказав, що він є власником земельної ділянки площею 0,1081 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. На даній земельній ділянці згідно плану забудови розміщений житловий будинок, власником якого він являється. Дана земельна ділянка також слугує подвір`ям, її ширина становить 6 метрів. При в`їзді на дану земельну ділянку на відстані приблизно за два метри до межі земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 він побудував гараж. Будівництво гаражу жодним чином не створює позивачці перешкод в користуванні її господарською спорудою, бо збудований з шлакоблоків (вогнестійкого матеріалу) та на допустимій відстані від її господарської споруди. Вважає, що жодних підстав для знесення гаражу немає, як і не має підстав для його перенесення. Просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Фединяк Р.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Просили позов задоволити.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гутник П.М. у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, пояснила, що позовні вимоги про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості є крайнім заходом, який може бути судом задоволений, лише після використання всіх доступних заходів захисту. Крім цього позивачкою не надано жодних доказів про те, що відповідач при спорудженні гаражу допустив істотне відхилення допустимих будівельних норм та правил, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем спорудженням гаражу створено перешкоди для неї у володінні та розпорядженні її домоволодінням, що свідчило б про порушення її законних прав та інтересів, тому підстав для знесення належного відповідачу ОСОБА_2 гаража немає. Просить суд у задоволенні позову відмовити
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі :
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с.21).
30.03.2022 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.24-27).
28.04.2022 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Калиній Ю.М. подав до суду заяву в якій просив відкласти підготовче судове засідання у зв`язку з зайнятістю в іншій цивільній справі, яка розглядається в Калуському міськрайонному суді (а.с.32).
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07.06.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи (а.с.36).
19.07.2022 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Калиній Ю.М. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншій цивільній справі (а.с.56).
01.12.2022 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Фединяк Р.В. подав до суду заяву в якій просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами цивільної справи №350/292/22 (а.с.63).
25.01.2023 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Фединяк Р.В. подав до суду клопотання про призначення судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с.67-68).
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.02.2023 клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Фединяка Р.В. задоволено, призначено у цивільній справі №350/292/22 судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 70- 71). Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2024 поновлено провадження у цивільній справі №350/292/22, призначено підготове судове засідання (а.с.94).
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17.07.2024 постановлено виправити допущену в ухвалі Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2024 описку (а.с.95).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин :
Згідно копії договору дарування частини домоволодіння укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 05.09.2008 року (а.с.10) та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.09.2008 (а.с.9), ОСОБА_1 являється власником 86/100 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 .
Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ від 26.06.1995, ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,7512 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлових та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Липовиця Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.11).
Згідно витягу з погосподарської книги за ОСОБА_1 було обліковано земельні ділянки загальною площею 0,3680 га: площею 0,14 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,2280 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 40).
В матеріалах справи наявний технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовлений Івано-Франківським ОБТІ на замовлення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , згідно якого будинковолодіння, яке розташоване по вищевказаній адресі складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ «Б», сараю літ.»В», вбиральні літ «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», воріт літ. «N1», огорожі літ. «N 2», огорожі літ. «N 3» (а.с.12-16).
Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області у своєму листі №167/02-16 від 15.02.2022 адресованому ОСОБА_2 рекомендувала останньому припинити розпочате будівництво гаражу без згоди суміжного власника домоволодіння ОСОБА_1 , оскільки гараж збудовано без дозвільних документів, не збережено добросусідські відносини та не знижено ризику виникнення небезпечних ситуацій (в першу чергу пожежі), так як не дотримано встановленої норми щодо відстані (4м) до дерев`яної споруди (стайні) (а.с. 6).
Відповідно до фотосвітлин земельних ділянок сторін, на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 розташований гараж (незавершене будівництво), який знаходиться недалеко від межі земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с.17).
Відповідно до відповіді Спаської сільської ради №549/02-16 від 07.06.2022, наданої на запит адвоката Гутник П.М. (а.с.37-39), встановлено що ОСОБА_5 згідно погосподарської книги №1 належить земельна ділянка площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю (серія ІФ від 26.06.1995 р.) знаходиться у власності ОСОБА_5 . Навпроти збудованого гаражу ОСОБА_2 огорожею являється господарська споруда (стайня) ОСОБА_1 на відсані приблизно 1 м 35 см.
З відповіді Спаської сільської ради №690/02-16 від 13.07.2022, наданої на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04.07.2022 (а.с.48), вбачається, що технічна та дозвільна документація щодо гаражу, який збудований ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , відсутня, а також відсутні звернення до виконкому сільської ради за виготовленням будь-якої технічної чи дозвільної документації на зазначений гараж. У зв`язку з відсутністю дозвільних документів на початок будівельних робіт та відутності містобудівної та будівельної документації, а саме будівельного паспорта забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , що видається на підставі ескізу намірів забудови земельної ділянки за цією ж адресою, Спаською сільською радою надіслано звернення до Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо зазначення конкретних будівельних норм України.
Комісія Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 13.07.2022 провела обстеження домогосподарств ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . За результатами обстеження складено акт та план-схему місця розташування збудованого гаражу ОСОБА_2 відносно господарських споруд ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відстань від гаражу до господарської споруди ОСОБА_1 становить в одному кінці 2,32 м., а в іншому 2,40 м (а.с.49-50).
Згідно акту обстеження суміжних домоволодінь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складеного комісією Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 09.10.2024 (а.с.97) встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_1 знаходиться будівля (стайня), яка збудована з шлакоблоків на віддалі 0,90 м до існуючого паркана (межі) із сумісним землекористувачем ОСОБА_2 , існуюча будівля візуально вказує на нове будівництво; на земельній ділянці ОСОБА_2 розпочато будівництво споруди, яке незавершене. Несучі конструкції господарської споруди ОСОБА_2 частково залиті бетоном, а частково із шлакоблоків. Відстань від даної недобудованої споруди до межі ОСОБА_1 становить в одному кінці 1,35 м., а в іншому 1,30 м.; поруч із гаражем ОСОБА_2 інших господарських допоміжних приміщень немає. Інформації про будівництво гаражу на місці пивниці, яка належить ОСОБА_6 в сільській раді відсутня.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі №350/292/22 №383/23-28/384/23-28 від 01.07.2024, на вирішення судовому експерту поставлені наступні питання :
2. Якою є площа та конфігурація земельної ділянки, що становить прибудинкову територію будинку по АДРЕСА_1 та чи відповідає вона розробленій землевпорядній документації?
3. Чи межують вказані в питаннях 1 та 2 земельні ділянки між собою та чи накладаються вони одна на одну повністю чи частково і в якій частині?
Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо усунення перешкод в користуванні домоволодінням.
Питання призначення повторної або додаткової експертизи сторонами у справі перед судом не порушувалося.
Сторони також у судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування :
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного.
За правилами ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.
Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює стаття 376 ЦК України.
Відповідно до частин 1, 4 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Відповідно до статтей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.
Таким чином за позовом фізичної особи, рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст.391 ЦК України в разі доведеності нею факту створення їй перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.
Частиною 1 п.22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Відповідно до ч.1, 3-5 п.24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України(про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проєкту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проєкту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.
Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.
Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.
Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Із змісту вказаної норми слідує, що право вимоги стосовно знесення гаражу, який споруджується з порушенням будівельних норм, належить саме відповідним органам державної влади або самоврядування. Їх зверненню з відповідним позовом повинна передувати вимога до порушника здійснити перебудову, якщо така можливість існує. Однак, документальних відомосте про пред`явлення державними органами до ОСОБА_2 зазначеної вимоги в матеріалах справи немає.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.
З`ясування питань про можливість проведення відповідної перебудови потребує спеціальних знань, і відповідь на ці питання можливо отримати за результатами проведеної відповідної експертизи, клопотання про призначення якої позивачем та/або її представником під час підготовчого провадження розгляду справи не заявлялося, і така експертиза не проводилася на замовлення сторони позивача.
ВС у постанові 320/1889/17 від 31.05.2021 року, зазначає, що відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у цій категорії справ (про знесення самочинно збудованого нерухомого майна) необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Таким чином, знесення самочинного будівництва, є крайнім заходом і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення перебудови. Разом з тим, власник на підставі статей 391, 376 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності в тому числі і знесення самочинного об`єкт нерухомості при доведеності факту порушення його прав таким будівництвом.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності за здійснення самочинного будівництва та що неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення перебудови, а також відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт порушення прав та інтересів позивача, а порушення норм та правил ДБН не є безумовною підставою для знесення самочинного будівництва.
За таких обставин, враховуючи, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді коли використані усі передбачені законодавством України заходи, зокрема перебудова, та позивачем не доведено істотне порушення її прав, належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
V. Розподіл судових витрат:
За приписами ч.ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
На підставі ст.ст.376, 386, 391 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та знесення самочинно влаштованого гаражу відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.12.2024 року.

Суддя А.М.Бейко