ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/369/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/2414/22 Категорія: 304090000 Піковський В. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Гончар Н.І., Сіренко О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Топора І.О. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05.12.2023 (повний текст складено 05.12.2023, суддя в суді першої інстанції Піковський В.Ю.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

у червні 2022 року ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 17 250,00 грн. та 2 000,00 доларів США, що еквівалентно 58 500,00 грн., у рахунок погашення боргу за розпискою від 12.07.2019.

Вказує, що 12.07.2019 ОСОБА_5 дав у борг своєму онуку, ОСОБА_3 34500,00 грн. та 4 000,00 доларів США, що еквівалентно 117 000,00 грн. на дату написання позовної заяви, про що свідчить письмова розписка від 12.07.2019. Підтвердженням того, що вказані грошові кошти були в наявності у ОСОБА_5 та були передані відповідачу слугують виписка з банківського рахунку за 12.07.2019 та чеки за 12.07.2019 на загальну суму 11 500,00 грн., квитанція від 19.04.2019 на суму 55 000,00 грн.

Позивач вказує, що 03.12.2019, в присутності неї, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вимагав у відповідача переписати розписку, задля належного її оформлення, який у грубій формі відмовився це зробити, про що вони є свідками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а позивач ОСОБА_1 є його донькою та спадкоємцем, ОСОБА_2 є сином та спадкоємцем померлого ОСОБА_5 . Так рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2014 у справі №711/2560/14-ц, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатним, опікуном призначено позивача ОСОБА_1 .

Позивач додає, що оригінал розписки, яку їй передав ОСОБА_5 , є документом який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05.12.2023 позовні вимоги у справі задоволено повністю. Суд першої інстанції погодився з обґрунтованістю доводів позивача у справі про наявність у відповідача обов`язку погасити заборгованість за договором позики.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Топор І.О. подав 05.01.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відхилити позовні вимоги. В обґрунтування вказано на те, що відповідач не отримував від позивача претензій з вимогами про погашення боргу, що є перешкодою для його стягнення у судовому порядку. Суд не встановив, що ОСОБА_5 передав відповідачу будь-які кошти. Надана позивачем розписка не містить місця складення та невідомо як потрапила до позивача. З її змісту неможливо встановити сторін правочину. Висновком експерта від 10.05.2023, на який послався суд, не було встановлено, що саме відповідач підписував розписку, а також те, що розписка надавалась саме померлому ОСОБА_5 . Експертиза не встановила чи відповідає час написання тексту розписки даті її складення. Права вимоги за розпискою до спадщини ОСОБА_5 не ввійшли. З резолютивної частини рішення вбачається, що в борг відповідач кошти брав у позивачів, що не відповідає дійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просила суд відхилити її, визнавши необґрунтованою, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 17250,00 грн. та 2 000,00 доларів США, що еквівалентно 58 500,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно розписки від 12.07.2019 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_5 34 500 гривень та 4 000 доларів США (а.с. 62).

На підтвердження укладення вказаного договору позивач ОСОБА_1 надала розписку від 12.07.2019, копія та оригінал якої долучено до справи, в якій рукописним способом за допомогою кулькової ручки синього кольору зазначено: ОСОБА_3 , взяв в борг 34 500 гривень та 4 000 доларів США у ОСОБА_5 (а.с. 21,62).

Як вбачається з листа-претензії щодо погашення заборгованості від 09.06.2022, адресованого відповідачу, позивач ОСОБА_1 зверталася до відповідача з вимогою про погашення боргу. Вказаний лист було направлено позивачем рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_3 копія опису вкладення з відміткою "Укрпошти", та копія фіскального чеку з відміткою «Украпошта» додані до позовної заяви. Проте, як видно з трекінгу відстеження відправлення 28.05.2022 воно не вручене під час доставки, зазначено: інші причини (25-29).

Відповідач ОСОБА_3 заперечив факт отримання грошей та написання ним розписки від 12.07.2019.

На виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов висновок судового експерта № СЕ-19/124-23/2872-ПЧ від 10.05.2023 про те, що рукописний текст в оригіналі розписки (а.с.62) від 12.07.2019 про отримання грошових коштів в сумі 34 500,00 та 4 000,00 доларів США (в тому числі прізвище та ініціали під текстом розписки) виконаний відповідачем ОСОБА_3 . Підпис в оригіналі розписки від 12.07.2019 (а.с.62) виконаний вірогідно ОСОБА_3 (а.с. 153-160).

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 від 06.1.2019) (а.с. 20).

Відповідач у справі ОСОБА_3 , є онуком померлого ОСОБА_5 , що не заперечується учасниками справи.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 23.05.1961 (а.с. 15).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою - ОСОБА_5 та матір`ю відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є сином - ОСОБА_5 (а.с.12-13).

Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК Серія 10 ААА № 913327, ОСОБА_2 встановлена перша група інвалідності (а.с 19).

17.06.2014 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним. Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 (а.с. 16 -17).

Відповідно до копії посвідчення № 325 від 08.07.2014, ОСОБА_1 призначена опікуном над недієздатним братом ОСОБА_2 , і має право розпоряджатися його пенсією та ощадною книжкою, бути його представником в суді, у всіх державних та громадських установах і організаціях (а.с. 18).

Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., надано суду відомості від 26.10.2022 №165/016 про те, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли шляхом подачі заяв: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 81, 83-84).

Оскільки на даний час заборгованість за договором позики позичальником не погашена, позивачі, як спадкоємці кредитора звернулися до суду з даним позовом.

Такими є фактичні обставини, встановлені судом при розгляді цієї справи. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі мають таке правове регулювання.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Також за положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Крім того, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини третьої статті 1269 ЦК України).

Тобто право вимоги за договором позики входить до складу спадщини, що відкрилася внаслідок смерті позикодавця (кредитора), адже за приписами ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Однак за змістом правовідношення, що виникає за договором позики, воно не є таким, що нерозривно пов`язується з особою, зокрема, кредитора, адже виконання зобов`язань по відповідному договору може прийматися й іншими особами - спадкоємцями кредитора, або в разі внесення на депозитний рахунок нотаріуса за приписами ст. 537 ЦК України в інтересах кредитора.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що права вимоги за розпискою до спадщини ОСОБА_5 не ввійшли.

Таким чином, враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, а саме факт надання коштів, вимоги про стягнення яких є предметом позову у справі, спадкодавцем позивачів відповідачу, який своїх договірних зобов`язань по їх поверненню кредитору не виконав, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний погасити наявний у нього борг за договором позики перед спадкоємцями позикодавця, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у справі.

При цьому не можна погодитися з доводами скаржника про те, що відповідач не отримував від позивача претензій з вимогами про погашення боргу, що є перешкодою для його стягнення у судовому порядку, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а за вимогами частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже саме по собі звернення до суду з вимогами про погашення наявної заборгованості свідчить про настання строку виконання зобов`язань за договором.

Слід додатково врахувати, що позивач зверталася до відповідача з листом-претензією щодо погашення заборгованості від 09.06.2022, шляхом її направлення відповідачу листом з описом вкладення засобами поштового зв`язку на зареєстровану адресу місця проживання, який, однак, з незалежних від позивача підстав отриманий адресатом не був.

Посилання скаржника на те, що суд не встановив, що ОСОБА_5 передав відповідачу будь-які кошти та зі змісту розписки, наявної у справі, неможливо встановити сторін правочину, спростовуються власне наявністю розписки від 12.07.2019 та її змістом про надання в борг спадкодавцем позивачів відповідачу у справі певних коштів.

При цьому розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує не тільки факт укладення договору позики та зміст його умов, але й факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.04.2022 у справі № 753/1349/20.

Слід оцінити критично доводи скаржника про те, що надана позивачем розписка не містить місця складення та невідомо як потрапила до позивача, адже за нормами законодавства місце складення договору позики не є його істотною умовою (ст. 1046 ЦК України) та існування зобов`язань по такому договору не пов`язується з доведенням кредитором обставин наявності в нього боргової розписки.

Апеляційний суд не погоджується з посиланнями скаржника про те, що висновком експерта від 10.05.2023, на який послався суд, не було встановлено, що саме відповідач підписував розписку, а також те, що розписка надавалась померлому ОСОБА_5 , оскільки факт написання відповідачем відповідної розписки експерт підтвердив, а сама наявність розписки у спадкоємців кредитора за відсутності доказів її складення на користь іншої особи свідчить про виникнення у позичальника договірних зобов`язань перед особою-володільцем розписки з такими ж прізвищем, іменем та по-батькові.

Мають бути відхилені посилання скаржника на те, що експертиза не встановила чи відповідає час написання тексту розписки даті її складення, адже доказів невідповідності вказаних обставин одна одній у матеріалах справи не має, як і доказів, які б могли викликати будь-які сумніви у дійсності відповідного правочину.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання скаржника на те, що з резолютивної частини рішення вбачається, що в борг відповідач кошти брав у позивачів, що не відповідає дійсності, є необґрунтованим, адже суд правомірно вказав про те, що кошти стягуються з відповідача на користь позивачів, пояснивши свої висновки у мотивувальній частині рішення стягнення з відповідача заборгованості за договором позики на користь спадкоємців кредитора.

Інших доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції в цій справі подана відповідачем апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05.12.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 05.12.2023 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 07.02. 2024.

Суддя-доповідач

Судді