РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 19 липня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції був укладений шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 883.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2014 року у справі № 712/5916/14 шлюб між позивачем та відповідачем було розірваний. Рішення суду набрало законної сили 23 червня 2014 року.

Рішенням Соснівського районного суду від 29 травня 2014 року у справі № 712/5916/14 встановлено, що позивач з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з грудня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є: дружина - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_1 .

12 вересня 2005 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами ОСОБА_1 (свідоцтво № 1-4259) та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами ОСОБА_4 (свідоцтво № 1-4257).

01 жовтня 2005 року право власності на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_4 (реєстраційний № НОМЕР_1 ).

30 вересня 2008 року право власності на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано ОСОБА_1 (реєстраційний № НОМЕР_1 ).

Таким чином, 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , була особистою приватною власністю позивача, оскільки набута ним за час шлюбу, але в порядку спадкування за заповітом.

21 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , як продавцями, та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,як покупцями, був укладений договір купівлі-продажу будинку, згідно умов якого продавці продали, а покупці придбали житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж будинку було вчинено за 179000,0 грн., які продавці отримали повністю від покупців до підписання договору, з яких, виходячи з розміру часток продавців, ОСОБА_1 отримав 89 500 гривень та ОСОБА_7 отримала 89 500 гривень.

Отримані позивачем грошові кошти в сумі 89 500 гривень були його особистою приватною власністю, оскільки виручені від продажу його особистої приватної власності.

27 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 , як покупцем, та ОСОБА_8 , як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно умов якого продавець продав, а покупець придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Продаж будинку був вчинений за 77 000,0 грн., які продавець отримав повністю від покупця до підписання договору.

Враховуючи викладене, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була набута позивачем за особисті кошти позивача, виручені ним від продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

1/2 частина будинку була продана позивачем 21 жовтня 2010 року, а квартира придбана 27 жовтня 2010 року, тобто через шість днів.

Від продажу 21 жовтня 2010 року успадкованого позивачем за заповітом майна, а саме:1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивач отримав 89 500 гривень, а за придбання 27 жовтня 2010 року квартири за адресою: АДРЕСА_2 , сплатив 77 000, тобто від продажу ? частини будинку після придбання квартири у позивача ще залишилось 12 500 гривень. Обидва договори купівлі-продажу нерухомого майна були посвідчені приватним нотаріусом ЧМНО Міняйло І.П.

Жодних спільних коштів подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на придбання квартири витрачено не було. Більше того у подружжя не було спільних коштів, необхідних для придбання квартири.

Вже через рік після придбання квартири (в грудні 2011 року) сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства.

З грудня 2011 року відповідач не проживала у вказаній квартирі, не була в ній зареєстрована, не користувалась квартирою та не з`являлась в ній.

Також за цей час відповідач не зверталась до позивача або до суду з вимогами про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю позивача, оскільки майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

В листопаді 2022 року позивач через свого представника - ОСОБА_4 спробував продати належну йому квартиру. Однак, нотаріус повідомив представника позивача, що продаж можливий лише за згодою відповідача.

Позивач звернувся до відповідача за отриманням згоди на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відповідачем в наданні згоди на відчуження вказаної квартири було відмовлено без сплати їй грошової компенсації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою якій просив визнати з ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

ОСОБА_2 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; здійснити поділ зазначеного майна, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , залишивши іншу 1/2 частину зазначеного об`єкта нерухомого майна у власності ОСОБА_1 .

Відповідно до первісної позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, якщо вони виникають з одних правовідносин або в разі, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно ч.3 ст.193 ЦПК України, вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч.4 ст.194 ЦПК України, у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Враховуючи викладене, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, та об`єднано їх в одне провадження;

вирішено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за правилами загального позовного провадження;

замінено засідання для розгляду вказаної цивільної справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя до судового розгляду по суті.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до правового висновку Верховного суду в постанові від 21 жовтня 2019 року у справі № 910/2431/19, «судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру».

Позивачем за первісним позовом заявлено вимогу майнового характеру, але судовий збір сплачений останнім як за вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, позивачу за первісним позовом необхідно доплатити судовий збір в розмірі 8 954 гривні 60 копійок (1% від суми 994 700 гривень 992 гривні 40 копійок).

Крім того, ОСОБА_2 звернулась з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якій просить суд:

визнати квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя; здійснити поділ квартири; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

При зверненні до суду позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір лише як за одну вимогу немайнового характеру в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Враховуючи викладене, позивачу за первісним позовом необхідно доплатити судовий збір в розмірі 8873 гривні 40 копійок (1% від суми 994 700 гривень 1073 гривні 60 копійок) за звернення з вимогою про визнання права власності на квартиру, а також сплатити судовий збір за звернення до суду з вимогами про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та здійснення поділу квартири.

Відповідно до ч.11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч.12 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без руху в зв`язку з недоплатою сторонами судового збору;

надано позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 п`ятиденний строк для усунення недоліків, який відраховується з дня залишення позовної заяви без руху;

надано позивачу за зустрічним позовом - ОСОБА_2 п`ятиденний строк для усунення недоліків, який відраховується з дня залишення позовної заяви без руху;

роз`яснено позивачу за первісним позовом, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду;

роз`яснено позивачу за зустрічним позовом, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, зустрічну позовну заяву буде залишено без розгляду.

26 травня 2024 року представником позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвокатом Стратілатовим Костянтином Геннадійовичем подано до суду клопотання про приєднання доказів, а саме: квитанції № 59ТН-В51А-75М7-9КАЕ від 26 березня 2024 року про сплату судового збору в розмірі 8 954 гривні 60 копійок.

Відповідно до ч.12 ст.187 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Оскільки позивачем за первісним позовом усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно було продовжено.

Позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 та її представник адвокат Сененко К.В., належним чином повідомлені про залишення зустрічної позовної заяви без руху, оскільки були присутніми в судовому засіданні 26 березня 2024 року, у визначений ухвалою суду строк недоліки, зазначені в ухвалі суду в ухвалі суду від 26 березня 2024 року, позивачем за зустрічним позовом не усунуті.

Відповідно до ч.13 ст.187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, зустрічну позовну ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду; продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату,час і місце проведення судового зсідання повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили; представник позивача адвокат Стратілатов К.Г. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явились, про дату,час і місце проведення судового зсідання повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили; відзиву на позовну заяву не надали.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, надані учасниками докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 19 липня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 883. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-4259, виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О. на підставі дублікату заповіту, виданого Другою черкаською державною нотаріальною конторою 12 вересня 2005 року за р.1 1-4256, спадкоємцем зазначеного в заповіті 1/2 частки майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво, складається з права власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна видане ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-4257, виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О. на підставі дублікату заповіту, виданого Другою черкаською державною нотаріальною конторою 12 вересня 2005 року за р.1 1-4256, спадкоємцем зазначеного в заповіті 1/2 частки майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво, складається з права власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна видане ОСОБА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8508904 від 01 жовтня 2005 року, виданого Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-4257, виданого 12 вересня 2005 року Другою державною нотаріальною конторою, на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 9080618; дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 30 вересня 2008 року.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20415251 від 30 вересня 2008 року, виданого Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-4259, виданого Другою державною нотаріальною конторою, на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 9080618; дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 01 жовтня 2005 року.

Таким чином, 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , набута позивачем в порядку спадкування за заповітом в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Згідно п.1 договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 21 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3550, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 продали в рівних частках, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 купили в рівних частках житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.6 договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 21 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3550, продаж житлового будинку з надвірними спорудами здійснено за 179 000 гривень, які продавці отримали повністю від покупців до підписання договору.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що відповідно до розміру часток продавців в праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , від продажу вказаного будинку ОСОБА_1 отримав 89 500 гривень та ОСОБА_7 отримала 89 500 гривень.

Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані; відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.

Згідно п.1 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 27 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3609, ОСОБА_8 продав ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.7 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 27 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3609, продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2 вчинений за 77 000 гривень, які продавець отримав повністю від покупця до підписання договору.

27 жовтня 2010 року відповідачем в присутності приватного нотаріуса ЧМНО Міняйло І.П. надано письмову згоду на укладення та підписання договору купівлі-продажу позивачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідає інтересам сім`ї; згоду відповідача зареєстровано в реєстрі за № 3608.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2014 року у справі № 712/5916/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Рішення суду набрало законної сили 23 червня 2014 року.

Рішенням Соснівського районного суду від 29 травня 2014 року у справі № 712/5916/14 встановлено, що від шлюбу позивач з відповідачем спільних дітей не мають; спільне господарство не ведуть, разом не проживають з грудня 2011 року; спору про поділ спільного майна немає; шлюб носить формальний характер; примирення між сторонами неможливе; вищевикладене свідчить про остаточний розпад сім`ї та є підставою для розірвання шлюбу.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Черкаській області № 938/АР/23-00-24-07-09 від 19 червня 2023 року про отримані доходи ОСОБА_1 за період з 01 липня 2003 року по 01 січня 2012 року, сукупний виплачений дохід позивача становить 3 029 гривень 69 копійок в тому числі: 555 гривень (ІІІ квартал 2003 року) + 370 гривень (ІУ квартал 2003 року) + 231гривня 42 копійки (І квартал 2004 року) + 1049 гривень 64 копійки (ІІ квартал 2004 року) + 290 гривень (ІІІ квартал 2004 року) + 19 гривень 33 копійки (ІУ квартал 2004 року) + 114 гривень 29 копійок (ІІ квартал 2007 року) + 400 гривень (ІІІ квартал 2007 року).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 28 серпня 2023 року, сукупний виплачений дохід ОСОБА_2 за період з 01 липня 2003 року по 01 січня 2012 року становить 15 424 гривні 09 копійок в тому числі: 691 гривня (ІІІ квартал 2003 року) + 136 гривень (ІІІ квартал 2003 року) + 662 гривні 50 копійок (ІУ квартал 2003 року) + 1050 гривень (ІІІ квартал 2004 року) + 1250 гривень (ІУ квартал 2004 року) + 1350 гривень (І квартал 2005 року) + 1350 гривень (ІІ квартал 2005 року) + 1082 гривні 73 копійки (ІІІ квартал 2005 року) + 1050 гривень (ІУ квартал 2005 року) + 1237 гривень (І квартал 2006 року) + 1050 гривень (ІІ квартал 2006 року) + 1050 гривень (ІІІ квартал 2006 року) + 986 гривень 44 копійки (ІУ квартал 2006 року) + 141 гривня 07 копійок (І квартал 2007 року) + 1132 гривні 11 копійок (ІІ квартал 2007 року) + 268 гривень 54 копійки (ІІІ квартал 2007 року) + 209 гривень 17 копійок (І квартал 2008 року) + 727 гривень 53 копійки (І квартал 2008 року). Починаючи з другого кварталу 2008 року, доходи у відповідача відсутні.

Враховуючи викладене, сукупний виплачений дохід позивача з відповідачем за період з моменту укладення шлюбу і до моменту укладення договору купівлі-продажу квартири був менше офіційного визначеного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів наявності у відповідача та позивача інших офіційних джерел доходів матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Згідно ч.5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 . Зазначила, що її син ОСОБА_1 одружився в 2003 році; син з дружиною (відповідачем) проживали в будинку, який побудували мати та батько відповідача; оплату за надані житлово комунальні послуги повністю здійснювала мати позивача; також купувала їжу та речі. Коли відповідач дізналась, що будинок на праві власності належить в рівних частках позивачу та його матері, відповідач почала наполягати на продажу будинку. Після продажу будинку мати і син поділили отримані відпродажу грошові кошти порівну та за придбані від продажу будинку грошові кошти купили кожен по квартирі. Після придбання квартири позивач з відповідачем знову не здійснювали оплату за надані житлово комунальні послуги; мати позивача в повному обсязі здійснювала оплату за надані житлово комунальні послуги за них; відповідач не працювала, на роботу не ходила, «кормила собаку в школі». Відповідач була зареєстрована разом зі своїми батьками. В 2011 році відповідач з позивачем припинили спільне проживання.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Зггідно ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Аналіз правових позицій сторін у розглядуваній справі свідчить, що між ними виник спір щодо нерухомого майна, набутого під час шлюбу. При цьому позивач вважає, що квартира є його особистою власністю, набутою за кошти, які належали йому особисто, а відповідач - спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана під час шлюбу з позивачем, який не довів, що придбання спірної квартири відбулося за особисті грошові кошти останнього.

Сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та у постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18)).

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що у разі придбання майна, хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Ним подано позов для спростування презумпції спільності майна подружжя та для встановлення факту того, що ним були використані власні кошти для придбання спірної квартири.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту наявності в неї грошових коштів на час придбання квартири, не доведено джерело їх походження.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 756/10871/20.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що в листопаді 2022 року позивач через свого представника - ОСОБА_4 спробував продати належну йому квартиру. Але, нотаріусом було повідомлено представника позивача, що можливість продажу квартири лише за згодою відповідача.

Позивач звернувся до відповідача за отриманням згоди на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відповідачем в наданні згоди на відчуження вказаної квартири позивачу було відмовлено.

Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані і були підтверджені особисто відповідачем в судовому засіданні, в якому були присутніми позивач та представник позивача.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем доведено належними, достатніми, достовірними, допустимим доказами факт придбання 27 жовтня 2010 року квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , за особисті грошові кошти позивача ОСОБА_1 , одержані ним від продажу 21 жовтня 2010 року (тобто через шість календарних днів) 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , успадкованого ним згідно заповіту № 1-4256 від 12 вересня 2005 року після смерті його батька ОСОБА_3 .

Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту наявності в неї грошових коштів на час придбання квартири, не доведено наявність офіційного джерела доходу взагалі в період, починаючи з другого кварталу 2008 року.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач в судове засідання не з`явилась; про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 4,15, 16, 392, 1233, 1235, 1236, 1268, Цивільного кодексу України, відповідно до ст.ст. 57, 60, 61 Сімейного кодексу України, та керуючись ст.ст. 12,13, 76 - 81, 83, 89, 95, 141, 247, 263, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) право особистої приватної власності на квартиру за АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 028 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя О.М. Борєйко