Справа № 539/3871/24
Провадження № 2/539/1259/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 грудня 2024 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Лубенський відділ Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Лубенський відділ Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 30 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2013 року у справі № 539/3531/13-ц. Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 грудня 2014 року стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 03 лютого 2014 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року у справі № 539/2684/18 розмір аліментів, визначений за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року, змінено, визначено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції 08 липня 2014 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 43925691 щодо стягнення аліментів.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання зі сплати аліментів, тому за період з травня 2017 року до 01 серпня 2024 року утворилась заборгованість за вказаним зобов`язанням перед позивачем у розмірі 186 052,76 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 43925691 від 26 серпня 2024 року № 38705. Відповідач за 2020, 20232024 роки не сплатив жодного платежу, у 2021 та 2022 роках сплатив лише по одному платежу.

Вказувала, що за проведеними нею розрахунками за період з 01 січня 2021 року до 01 серпня 2024 року, навіть якщо не брати до уваги що заборгованість виникла з травня 2017 року, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 становить: 894 244,45 грн. Оскільки сума пені обмежена законом і не може перевищувати 100 % заборгованості зі сплати аліментів, то стягненню підлягає сума пені у розмірі 186 052,76 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 186 052,76 грн по виконавчому провадженню № 43925691.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Рух справи

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2024 року вказану справу передано судді Пилипчуку М. М.

Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

У відповіді, яка надійшла до суду з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05 листопада 2024 року, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив.

14 жовтня 2024 року Лубенський відділ Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду клопотання про розгляд справи без його представника.

Призначене на 05 листопада 2024 року судове засідання відкладено на 18 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

18 листопада 2024 року Лубенський відділ Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно подав до суду клопотання про розгляд справи без його представника.

Позивач подала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі.

18 листопада 2024 року розгляд справи відкладено на 10 грудня 2024 року для виклику в судове засідання відповідача.

У зв`язку з відсутністю 10 грудня 2024 року в приміщенні суду електроенергії розгляд справи відкладено на 30 грудня 2024 року.

Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за зареєстрованим місцем його проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідача викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає причини неявки відповідача у судові засідання неповажними.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 30 грудня 2024 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 30 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2013 року у справі № 539/3531/13-ц.

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження від 14 грудня 2011 року серії НОМЕР_1 батьками останнього є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 грудня 2014 року стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 03 лютого 2014 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції 08 липня 2014 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 43925691 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 03 лютого 2014 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року у справі № 539/2684/18 розмір аліментів, визначений за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року, змінено, визначено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Державний виконавець Лубенського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 12 жовтня 2021 року винесла постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні № 43925691, за якою стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01 серпня 2024 року, складеним Лубенським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2024 року становить 186 052,76 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2021 року до 01 серпня 2024 року становить 894 244,45 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини другої статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22 викладено висновок про те, що «неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц дійшла висновку, що «пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток».

Тобто формула така: заборгованість за місяць ? кількість днів заборгованості ? 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що «положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

У справі, яка розглядається, встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року у справі № 539/2684/18 розмір аліментів, визначений за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року, змінено, визначено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01 серпня 2024 року, складеним Лубенським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2024 року становить 186 052,76 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2021 року до 01 серпня 2024 року становить 894 244,45 грн.

Відповідач не подав до суду розрахунку суми пені за прострочення сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 викладено висновок про те, «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Оскільки розмір неустойки (пені) за спірний період перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, на яку нараховується пеня, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд дійшов висновку щодо необхідності застосування статті 196 СК України та стягнення зі відповідача на користь позивача пені у розмірі 186 052,76 грн.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України).

Оскільки неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати аліментів порушило права позивача, то наявні підстави для судового захисту прав останньої, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Лубенський відділ Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 186 052 (сто вісімдесят шість тисяч п`ятдесят дві) гривні 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя М. М. Пилипчук