УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 357/5042/23

провадження № 61-1421ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 15 серпня 2023 року відмовив у задоволенні заяви.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд ухвалою від 27 жовтня 2023 року апеляційну скаргу залишив без руху з підстав пропуску заявницею строку на апеляційне оскарження, а ухвалою від 05 грудня 2023 року - відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявниця не усунула недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк.

24 січня 2024 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на такі підстави.

Щодо касаційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Приписи пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України визначають, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Отже, головною умовою, за якої рішення суду може бути оскаржене в касаційному порядку, є перегляд такого судового рішення в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Аналіз інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень дає підстави для висновку, що Київський апеляційний суд не приймав постанову за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, тобто рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року в апеляційному порядку не переглядалося, а отже не може бути на даному етапі оскаржене до суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню;.

Враховуючи вищенаведене, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року слід відмовити.

Щодо оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Дослідивши інформацію в Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів встановила, що ухвалою від 27 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без руху, оскільки ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження. Так суд апеляційної інстанції встановив на підставі доказів у матеріалах справи, що представник ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , отримав копію рішення суду першої інстанції 15 серпня 2023 року. ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою 03 жовтня 2023 року

Вказавши заявниці на наявність недоліків апеляційної скарги, Київський апеляційний суд надав їй строк для усунення цих недоліків тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали.

У встановлений судом строк ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги не усунула оскільки наведені нею причини пропуску строку суд не визнав поважними.

Порядок прийняття апеляційної скарги до розгляду визначений параграфом першим Глави 1 Розділу V ЦПК України.

Відповідно до вимог апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Приписи частини третьої та четвертої статті 357 ЦПК України визначають, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Отже, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, Київський апеляційний суд виходив з того, що представник ОСОБА_1 - адвокат Чорний О. В., отримав копію оскаржуваного судового рішення 15 серпня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

З врахуванням вищевказаних норм суд апеляційної інстанції, встановивши, що станом на час вручення рішення судом першої інстанції правовідносини з представництва інтересів у суді між ОСОБА_1 та адвокатом Чорним О. В. не були припинені, дійшов правильного висновку про те, що строк на апеляційне оскарження почав відлік з моменту отримання адвокатом Чорним О. В. копії судового рішення - з 15 серпня 2023 року, оскільки в контексті частини першої статті 64 ЦПК України дії, вчинені представником особи, є обов`язкові для самої особи. Таким чином, останній день строку на апеляційне оскарження припав на 14 вересня 2023 року. Апеляційна скарга подана 03 жовтня 2023 року, тобто поза межами строку.

Надавши оцінку поясненням ОСОБА_1 стосовно того, що повний текст рішення вона отримала 29 вересня 2023 року, а тому відлік строку на апеляційне оскарження починався з цієї дати, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неповажність причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження, вказавши на те, що станом на момент вчинення процесуальної дії - отримання копії судового рішення, повноваження адвоката Чорного О. В. представляти інтереси ОСОБА_1 були чинними.

Доводи касаційної скарги не містять доводів на спростування такого висновку суду першої інстанції, натомість зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, яке на цьому етапі не може бути предметом касаційного перегляду, оскільки не було переглянуте в касаційному порядку.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а отже у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров