ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності в порядку спадщини,

встановила:

У листопаді ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності в порядку спадщини.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2024 року вказану справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області, оскільки, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична адреса Головного управління Пенсійного фонду України у Київській: Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2024, вказану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області визнати право власності в порядку спадщини за законом після смерті матері, провести донарахування пенсії ОСОБА_2 та виплатити всю заборгованість за 9 років.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, відповідно до частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років». Згідно з частиною третьою цієї статті Вищому антикорупційному суду підсудні справи про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції».

Частиною другою цієї ж статті визначено, що Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області визнати право власності в порядку спадщини за законом після смерті матері, провести донарахування пенсії ОСОБА_2 та виплатити всю заборгованість за 9 років.

При цьому, позивач за змістом позовної заяви зазначає про свою незгоду з діями та бездіяльністю вказаного органу державної влади, якого визначив відповідачем у справі.

Крім того, у поданому до суду позові позивач вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не визнало 60% боргу по неотриманій пенсії його покійної матері. На прийомі у відділені ПФУ йому не надали розрахунок повної суми боргу за 9 років, на відповідні запити, на його думку, відповідач не надав йому належної відповіді.

Також позивач наголошує, що ПФУ відмовляється виплачувати навіть визнану частину коштів.

Отже, зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач фактично оскаржує дії/бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

З огляду на це зазначаю, що відповідач за цим позовом є органом державної влади та у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції на виконання своїх повноважень, визначених законом, і спір виник у зв`язку із виконанням цих функцій, тому цей спір є публічно-правовим у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України.

З огляду на викладене, між сторонами виник спір щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень, який не може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір відноситься до категорії публічно-правових спорів та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у зв`язку з тим, що подана позивачем заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною п`ятою статті 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На виконання зазначених вимог, суд роз`яснює позивачу право на звернення до відповідного адміністративного суду.

Керуючись статтями 4, 19, 20 КАС України, статями 19, 186, 258-261, 353-355 ЦПК України, суддя,

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності в порядку спадщини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної

скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК