єдиний унікальний номер справи 531/1049/24
номер провадження 2-др/531/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

10 липня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - Герцова О. М.,

за участю секретаря судового засідання Нагорної О. С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 28 червня 2024 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», за участі представника позивача адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

02 липня 2024 року до суду надійшла клопотання представника позивача адвоката Пархомчука С. В. про подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення по справі, у якій він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 531/1049/24 щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн (десять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.)

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 04.07.2024 року було прийнято заяву до провадження, призначено справу до розгляду на 10.07.2024 року о 09 год.30 хв.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Положення ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 28 червня 2024 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», за участі представника позивача адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договорому повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат сторін, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, судом при ухваленні рішення не вирішувалось.

Представник позивача в обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення зазначає, що позивач поніс у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції відповідні витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу до суду надано: Акт про

отримання правової допомоги від 01.07.2024 та квитанцію про оплату зазначеної правової допомоги від 01.07.2024. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься надана до суду копія доручення на надання правничої (правової) допомоги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Оскільки рішенням суду у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення судових витрат слід відмовити.

Враховуючи те, що розмір судових витрат позивача, підтверджено належними доказами, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», за участі представника позивача адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, 04080), понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн (десять тисяч п`ятсот гривень нуль копійок).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя О. М. Герцов