Справа № 466/4656/23
Провадження № 2/466/340/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Винницького В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом адвоката Колошкіна Ігора Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Львівського комунального підприємства «Балатон-409», з участю третьої особи: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

05 травня 2023 адвокат Колошкін Ігор Анатолійович, який представляє інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Львівського комунального підприємства «Балатон-409», у якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Львівського комунального підприємства «Балатон-409» на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 16 991 грн., а також витрати на проведення експертизи у розмірі 8000 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка розташована на останньому 10-му поверсі будинку. Зазначає, що позивачі неодноразово звертались до відповідача щодо неналежного стану покрівлі будинку, однак жодного реагування не було.

04.08.2022 під час сильного дощу покрівля почала текти, внаслідок чого була залита квартира позивачів. Факт залиття квартири було підтверджено Актом від 04.08.2022 складеного комісією ЛКП «Балатон-409». Згідно Висновку №16-22Д будівельно-технічного дослідження від 28.10.2022 було встановлено, що внаслідок затоплення пошкоджено оздоблення стін та стелі кімнати №2. Затоплення квартири відбулось внаслідок попадання води з технічного поверху, куди вона попала з даху через щілини у перекритті та протіканню системи внутрішнього водовідведення, що було встановлено при огляді даху та технічного поверху. Експертом визначено, що вартість завданих майнових збитків власникам квартири АДРЕСА_1 становить 16991 грн.. Вартість проведеного експертного дослідження склала 8000 грн. Таким чином, оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, тому сторона позивача змушена звернутися до суду з даним позовом.

28 червня 2023 на адресу суду від директора ЛКП «Балатон-409» Моравського А.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що ЛКП «Балатон-409» не є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 . Згідно акту про списання багатоквартирного будинку з балансу від 01.04.2019р., затвердженого розпорядженням Шевченківської районної адміністрації №309 від 09.04.2019p житловий АДРЕСА_3 списаний з балансового обліку ЛКП «Північне- 411». Договір на управління багатоквартирним будинком між ЛКП «Балатон-409» та співвласниками будинку, в порядку передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015 не укладено, отже будинок на балансовому обліку ЛКП «Балатон-409» не перебуває, яке є надавачем лише житлово-комунальних послуг по будинку, а не по його управлінню, а саме відповідачем надаються послуги по: вивезенню твердих побутових відходів; дератизації; обслуговуванню систем водопостачання та водовідведення; обслуговуванню димовентиляційних каналів; освітленню місць загального користування; прибиранню місць загального користування; електроенергія ліфтів; електроенергія місць загального користування; технічне обслуговування та ремонт ліфтів. Також зазначає, що у висновку експерта відсутні дані про те коли і за яких обставин відбулося потрапляння атмосферних опадів у квартиру позивача, чи було таке потрапляння одноразовим чи систематичним. На вирішення будівельно-технічного дослідження поставлено питання щодо визначення розміру майнової шкоди, проте не встановлено причини затоплення. Експертизою також не встановлено перепланування в квартирі, втручання в капітальну стіну будинку. За таких обставин вважає, що висновок експерта не містить достовірної інформації про майнові збитки, обставини пошкодження. Також зазначає, що в квартирі АДРЕСА_1 здійснено перепланування з розширенням кімнати за рахунок демонтажу несучої капітальної стіни в панельному будинку. В квартирі позивача має місце демонтаж стіни, з переміщенням системи опалення, змінено фасад будинку. Такими діями, а саме при демонтажі несучої стіни, (із застосуванням різних інструментів, які спричинили вібрацію), що привело до появи тріщин між швами. B перекритті a також розгерметичності стиків ліневої каналізації водовідведення з даху будинку через горище пошкоджено перекриття над квартирою позивачів, що і стало причиною затоплення самої квартири. Такими діями позивачі самі собі завдали матеріальну шкоду. Жодних скарг з будинку АДРЕСА_3 з приводу затоплень їх квартир з покрівлі в ЛКП «Балатон-409» не поступало. В даному будинку конструктивні елементи покрівлі виконані із залізобетону, що унеможливлює протікання покрівлі. У зв`язку із вищенаведеним просить суд у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні, яке відбулося 23 серпня 2023 судом у якості третьої особи залучено Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

17 листопада 2023 на адресу суду від голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Джурик І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні даного позову, з підстав, які є аналогічними, які викладені у відзиві представника відповідача - директора ЛКП «Балатон-409» Моравського А.О.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Винницький В.В. у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що стверджується Свідоцтвом про право власності від 13.04.2011, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та витягом про державну реєстрацію №30120339 від 30.05.2011 прав на вказану квартиру, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», серія СЕВ №140582.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 15.05.2012 ОСОБА_6 змінив своє прізвище на ОСОБА_5 .

У вказаній квартирі зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що стверджується відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади №120011 від 19.04.2023.

Згідно акту про залиття квартири, складеного 04.08.2022 р. комісією у складі головного інженера ЛКП №Балатон-409» Куспісь О.І., майстра дільниці ОСОБА_7 , у квартирі АДРЕСА_1 , якими було встановлення затоплення вказаної квартири, а саме у кімнаті затоплено стелю розміром 2,50 х 1,0 м кв. та 3,0 х 0,40 м кв; стіну 2,50 х 1,0 м кв. та 2,60 х 0,50 м кв, а також коридор: стеля 1,0 х 0,50 м кв. та 2,50 х 0,50 м кв.

Згідно з висновком експерта №16-22Д від 28.10.2022 причиною залиття в приміщенні вказаної квартири є попадання води у неї з технічного поверху, куди вона попала з даху через щілини у перекритті та протіканню системи внутрішнього водовідведення, що було встановлено при огляді даху та технічного поверху.

Вартість відшкодування завданих майнових збитків власникам квартири АДРЕСА_1 становить 16991 грн. Також зазначили, що для запобігання затоплень у майбутньому слід провести ремонт перекриття даху будинку та мережі водовідведення.

Судом встановлено, що ухвалою Львівської міської ради №4035 від 11.10.2018 про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові ухвалено встановити, що львівські комунальні підприємства, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинками та їх обслуговування, залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова, які перебували на балансовому обліку цих підприємств, до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

2. Районним адміністраціям:

2.1. Провести списання багатоквартирних житлових будинків з балансового обліку львівських комунальних підприємств у відповідності та у порядку, передбаченому рішенням виконавчого комітету від 30.09.2016 №876 "Про затвердження Порядку списання з балансу міської ради багатоквартирних будинків, у яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності". У разі, якщо при підготовці багатоквартирного будинку до списання буде виявлено, що будинок зареєстрований на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Львова у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, списання проводиться після розробки механізму відмови Львівської міської ради від прав власності. Термін: до 01.01.2019.

2.2. Забезпечити проведення конкурсів на призначення управителів житловими будинками, у яких не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, або співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком.

Згідно акту про списання багатоквартирного будинку з балансу від 01.04.2019, затвердженого розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №309 від 09.04.2019, житловий будинок по АДРЕСА_2 списаний з балансового обліку ЛКП «Північне-411».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015, управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015, умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Жодного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, в порядку передбаченому «Правилами надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №712 від 05.09.2018, позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суду надано не було, зважаючи на те, що відповідач ЛКП «Балатон-409» заявляє, що вказаний будинок на балансовому обліку ЛКП «Балатон-409» не перебуває, який надає лише житлово-комунальні послуги по будинку, а не його управлінню, а саме надає послуги по: вивезенню твердих побутових відходів; дератизації; обслуговуванню систем водопостачання та водовідведення; обслуговуванню димовентиляційних каналів; освітленню місць загального користування; прибиранню місць загального користування; електроенергія ліфтів; електроенергія місць загального користування; технічне обслуговування та ремонт ліфтів.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, матеріали справи не містять договору щодо управління будинку АДРЕСА_2 , укладеного в порядку передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015, тому на думку суду є безпідставними вимоги позивачів до ЛКП «Балатон-409» щодо відшкодування шкоди, внаслідок залиття квартири, оскільки матеріалами справи не підтверджується жодними доказами, що саме ЛКП «Балатон-409» здійснює управління будинком АДРЕСА_2 , відповідно має бути належним відповідачем щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року № 6-183цс14.

Відповідно до позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 7.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Згідно ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, на підтвердження факту залиття квартири позивачами в якості доказу надано Акт по питанню затоплення у квартирі АДРЕСА_1 від 04.08.2022 р. року,однак з такого не видно про причини затоплення вказаної квартири, а лише встановлено затоплення стін та стель у кімнаті та коридорі вказаної квартири. Що стало причиною затоплення, у вказаному акті жодних відомостей немає.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з акту від 04.08.2022 року,у ньому не зазначено характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Крім того, як було зазначено вище, ЛКП «Балатон-409» не має повноважень щодо складення акту комісійного обстеження квартири, оскільки не є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 369/8038/17 Верховний Суд зазначив , що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах.

В Постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №344/11147/17 провадження № 61-19222св19 Верховний Суд вказав, що акт від 08 липня 2017 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити, а тому обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

На підставі викладеного, Акт виявлення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 від 04.08.2022 року, як на думку суду, є неналежним і недопустимим доказом по цій справі, у зв`язку з чим судом до уваги не приймається.

Враховуючи, що акт від 04.08.2022 року не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, а тому не може бути прийнятий судом як належний доказ вини відповідача у залитті квартири позивача. З огляду на те, що висновком експерта №16-22Д від 28.10.2022 року, був складений на підставі зазначеного акту від 04.08.2022 року, у якому не зазначено про причини залиття квартири, проте у висновку експерта, який було складено після того як минуло понад два місяці з дати складення акту від 04.08.2022, тобто минув тривалий час, у якому, зокрема зазначено, що затоплення квартири відбулося внаслідок попадання води в неї з технічного поверху, куди вона попала з даху через щілини у перекритті та протіканню системи внутрішнього водовідведення, що було встановлено при огляді даху та технічного поверху, тому на думку суду такий не мається братися до уваги.

Крім того, відповідач стверджує, що в квартирі АДРЕСА_1 здійснено перепланування з розширенням кімнати за рахунок демонтажу несучої капітальної стіни в панельному будинку. В квартирі позивачів має місце демонтаж стіни, з переміщенням системи опалення, змінено фасад будинку. Зазначає, що такими діями, а саме при демонтажі несучої стіни, це могло призвести до появи тріщин між швами B перекритті a також розгерметичності стиків ліневої каналізації водовідведення з даху будинку через горище пошкоджено перекриття над квартирою позивачів, що і стало причиною затоплення самої квартири. Такими діями позивачі самі собі завдали матеріальну шкоду. Жодних скарг з будинку АДРЕСА_3 з приводу затоплень їх квартир з покрівлі в ЛКП «Балатон-409» не поступало. В даному будинку конструктивні елементи покрівлі виконані з залізобетону, що унеможливлює протікання покрівлі. Жодних спростувань щодо здійснення реконструкції своєї квартири, що могло призвести до залиття квартири, стороною позивача у судовому засідання надано не було, а також жодних свідків стороною позивача залучено не було, які на думку суду могли б підтвердити чи спростувати вищезазначені твердження ЛКП «Балатон-409», що може свідчити про незацікавленість сторони позивача щодо виявлення здійснення ними ремонтних робіт без надання на них відповідного дозволу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.76, ч. 1,2ст.77, ч. 2 ст.78, ч. 1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд доходить переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, оскільки матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у залитті квартири позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати, пов`язані із залученням експерта, адвоката та сплати судового збору, слід покласти на позивачів.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні позовних вимох адвоката Колошкіна Ігора Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 до Львівського комунального підприємства «Балатон-409», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Мазепи, 11, з участю третьої особи: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Липинського, 11 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовити.

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 08.02.2024 року.

Суддя Р. Б. Єзерський