Справа № 594/1698/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

з участю:

секретаря: Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», в особі представника Тараненко Артема Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Юніт Капітал», в особі представника Тараненко А.І., звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №383556001 від 29.10.2021, за яким відповідач отримав кредитні кошти і був зобов`язаний повернути їх в установлений строк відповідно до умов угоди та сплатити проценти, але зобов`язання за вказаною угодою належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка на момент подання позовної заяви становить 84097, 20 грн, з яких: 22000,00 грн заборгованість по кредиту; 62097, 20 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право грошової вимоги до відповідача, уклавши 28.11.2018 договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. 05.08.2020 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило право грошової вимоги до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за договором факторингу №05/0820-01, яке 30.09.2024 відступило право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 позивачу ТОВ «Юніт Капітал».

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

09.12.2024 представник відповідача адвокат Підодвірний Т.І. подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, на думку позивача, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір від 29.10.2021 № 383556001. Таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству виходячи із наступного.

На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 29.10.2021 № 383556001. При цьому, приєднаний до матеріалів справи договір не містить підписів сторін договору. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 29.10.2021 № 383556001, такий укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Останнім не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з оспорюваним кредитним договором, тому наявні достатні правові підстави для судового захисту прав та інтересів останнього.»

Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 29.10.2021 № 383556001, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо відступлення права вимоги, звертає увагу на те, що як доказ відступлення права вимоги за договором від 29.10.2021 № 383556001, позивачем, надано до суду копію додаткової угоди до договору факторингу укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 31.12.2020, витяг з реєстру до договору факторингу. Отже, позивач стверджує, що право вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перейшло до нових кредиторів, починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір нібито був укладений 29.10.2021, тобто майже через 3 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Наданий позивачем витяг з реєстру відступлення прав вимог від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" не містить підписів сторін, що укладали вказаний договір факторингу, а тому не може свідчити про відступлення права вимоги. Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до за нібито укладеним кредитним договором від 29.10.2021 № 383556001 до ТОВ «Таліон Плюс».

Щодо витрат позивача на правову допомогу, зазначив, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Вважає, що судова справа не є дуже складною для представника позивача, оскільки, як вбачається із реєстру судових рішень, для представника позивача ця справа є типовою.

На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позову.

17.12.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому щодо доведення факту відступлення права грошової вимоги зазначив, що між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ "Таліон Плюс укладено Договір факторингу №28/1118-01.

28.11.2019 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ "Таліон Плюс укладено Додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 відповідно до якої строк дії Договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін.

31.12.2020 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ "Таліон Плюс укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції.

Відповідно до пункту 8.2 викладеного в новій редакції договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року.

31.12.2021 укладено Додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії Договору продовжується до 31.12.2022. При цьому всі інші умови договору залишились без змін.

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року . При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до п.п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, зокрема, права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Таким чином, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога).

01.02.2022 на виконання п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "Таліон Плюс" складено та підписано Реєстр прав вимоги № 171 за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до нього до ТОВ Таліон Плюс перейшло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 69 674,00 грн, з яких 22 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту та 47 674,00 грн - заборгованість по відсоткам нарахованим на дату такого відступлення.

На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ "Таліон Плюс", Первісним кредитором були передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту відповідачу, що долучені позивачем до позовної заяви.

Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».

При цьому слід зазначити, що вищезазначений Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та не є предметом спору в даній справі.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №383556001 від 29.10.2021.

Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину.

03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», укладено Додаткову угоду № 2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно.

30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 включно (копія долучена до позовної заяви).

Звертає увагу також на те, що відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 Фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

Копія договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

Пунктом 2.1. Розділу 2 (ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ) Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Тобто предметом Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Таким чином, Договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору.

В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 встановлено, що Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за цим Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку № 1 до цього Договору. Витяг з Реєстру Боржників долучено до позовної заяви.

30.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №3009/24 відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.2. за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Ціна Продажу - сума грошових коштів, що сплачується Фактором Клієнту на умовах даного Договору, розмір якої встановлюється згідно з п.3.3. цього Договору.

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору (п.1.1.). Витяг з Реєстру Боржників долучено до позовної заяви.

Згідно п.4.1 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Реєстру Боржників згідно з відповідного Додатком.

Таким чином, згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 84097, 20 грн.

Щодо оплати договору факторингу, зазначив, що відступлення права вимоги та здійснення відповідних платежів за вищезгаданими договорами факторингу відбувалося послідовно та поетапно, а саме: кожен наступний кредитор здійснював оплату попередньому в порядку, передбаченому відповідними договорами. Так, другий кредитор здійснював оплату першому, третій кредитор - другому, четвертий кредитор - третьому.

Щодо підписання одноразовим ідентифікатором та укладання кредитного договору зазначив, що відповідно до п. 5.1. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.

У даному випадку, у кожної людини є свобода вибору фінансової установи, яка займається наданням кредитування, також при укладенні споживчого кредиту, інформація про супровід кредитних послуг була зазначена в кредитному договорі, шрифт і подача даної інформації ніяк не відрізняється від іншої інформації, яка надана в кредитному договорі, а саме ні відмінності у шрифті, ні ніякої засекреченості даної інформації, ні подвійного сприймання інформації, все достатньо чітко, доступно, лаконічно і зрозуміло написано.

Тобто, на момент укладення договору у Відповідача була можливість відмовитись від укладення даного договору, але Відповідач погодився з такими умовами, отримав грошові кошти та користувався ними, про що не заперечує.

Відповідачем не додано доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору №383556001 від 29.10.2021 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи відповідача про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, неустойку, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань ґрунтуються виключно на його припущеннях і спростовуються самим змістом договору.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Зокрема, без отримання листа на адресу електронної пошти та/ або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем не був би укладений.

За результатами заповнення Заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація Платіжної картки Позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається Товариством на підставі обробки персональних даних Позичальника, зазначених в Заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої Позичальником, чи отриманої Товариством з інших джерел (Розділ 3 Правил).

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4B79T. Зокрема, 9:40:00 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.

Відповідачем не надано суду відомостей на підтвердження доводів не підписання ним кредитного договору чи заволодіння його персональними даними іншими особами (звернення до правоохоронних органів тощо), тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних відповідача матеріали справи не містять.

Також зазначає, що відповідач частково виконував свої обов`язки, здійснюючи платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним, а тому твердження його представника, що ОСОБА_1 не підписував кредитний договір, не знайшли свого підтвердження. Позивач розцінює позицію відповідача як намагання ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість за зобов`язанням.

23.12.2024 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивач, продовжує безпідставно припускати, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, нібито, було укладено кредитний договір від 29.10.2021 № 383556001. Таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству виходячи із наступного.

Відповідач не заперечує, щодо можливості підписання будь якого договору одноразовим електронним ідентифікатором, як того вимагає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закон України «Про електронну комерцію». В той же час, звертає увагу на те, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

В той же час, у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 29.10.2021 № 383556001 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством.

А тому, якщо позивач вважає, що відповідач отримував одноразовий ідентифікатор, використовував його для укладення кредитного договору, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами, наприклад інформацією від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачеві, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме відповідач реєструвався в ЕС «кредиторів» Позивачем також надані не були, як і не повідомлено, як саме проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів такої ідентифікації. Позивач не надає жодного доказу, який би дозволив достовірно з`ясувати обставини нібито укладення кредитного договору. Не пояснює яким чином проводилась ідентифікація особи, та чи проводилась вона взагалі? Не надає доказів проведення такої ідентифікації. Не надає доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачеві. Не надає доказів того, що саме відповідач використав нібито відправлений ідентифікатор для нібито укладення кредитного договору. Всі «докази», які спромігся надати позивач до районного суду, це ним самостійно зроблена, як зацікавленою особою, роздруківка яку останній намагається видати за нібито укладений кредитний від 29.10.2021 № 383556001.

Одночасно, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів. Але позивачем вони не надані.

Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 29.10.2021 № 383556001, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо нібито отримання відповідачем від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» коштів в кредит, також зазначив, що представником позивача, разом із позовною заявою, направлено до суду роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за платіжне доручення. Однак, така роздруківка містить лише підпис ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вона не містить підпису працівника банку, як і не містить ПІБ особи відповідальної за проведення господарської операції, доказів отримання Банком такого платіжного доручення, як і доказів виконання Банком платіжного доручення. Така роздруківка не може бути належним та допустимим доказом нібито перерахування кредитних коштів відповідачеві, оскільки її виготовлення цілком залежить від «первісного кредитора» та за відсутності доказів направлення її до банку, та виконання такого «платіжного доручення» банком, не може свідчити про нібито перерахування коштів відповідачеві.

Крім того, наданий позивачем, нібито, укладений кредитний договір НЕ МІСТИТЬ жодного карткового номеру, на який нібито необхідно було перерахувати кредитні кошти.

Також зазначив, що позивач безпідставно намагається зробити вигляд, що ТОВ «Таліон Плюс» міг отримати право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за нібито укладеним договором від 29.10.2021 № 383556001, оскільки 28.11.2018, не існувало спірного кредитного договору, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Талійон Плюс» навіть не могли передбачити його існування. До того ж, позивач зазначає, що ТОВ «Таліон Плюс» нібито відступило право вимоги до ТОВ «Онлайн Фінанс» за договором від 05.08.2020. Тобто, на думку позивача, нібито укладений кредитний договір від 29.10.2021 № 383556001 було продано двічі, ще до моменту його існування, що, вочевидь, є абсурдним припущенням.

За таких обставин, суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладений 29.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 383556001 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності.

Також зазначає, що після вчинення дій відповідача, 29.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 , що свідчить, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Зазначає, що відповідачем належним чином не виконуються умови договору, а тому відповідно до розрахунку заборгованості, станом на момент подання позовної заяви в ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 84097, 20 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 22000 грн, та відсотками в сумі 62097, 20 грн.

Судом також встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, додатковими угодами до цього договору та реєстром прав вимоги.

Так, 28.11.2019 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 договору в наступній редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором».

31.12.2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2021 включно. Крім того, в такій договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.

31.12.2021 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно.

31.12.2022 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2023 включно.

31.12.2022 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2024 включно.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, додатковими угодами до даного договору № 3 від 30.12.2022 і № 2 від 03.08.2020 та реєстром прав вимоги.

Додатковими угодами до зазначеного договору факторингу від 05.08.2020 текст договору викладено у нових редакціях, а саме в додатковій угоді №2 від 03.08.2021 зазначено про продовження строку дії договору до 31.12.2022, а у додатковій угоді №3 від 30.12.2022 зазначено про продовження строку дії договору до 30.12.2024 року.

30.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 3009/24, на виконання якого підписано реєстр прав вимоги.

За умовами договору факторингу № 3009/24, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Так, порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі за текстом - Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема долучених позивачем копій договору кредитної лінії №383556001 від 29.10.2021, на останньому міститься, нібито, електронний підпис ОСОБА_1 , здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора (СМС-код).

Разом з тим, на долучених позивачем до матеріалів справи копіях паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №383556001 від 29.10.2021, правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не міститься даних, що такі підписані електронним підписом ОСОБА_1 , та здійснені за допомогою одноразового ідентифікатора (СМС-код).

Як зазначалось вище, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Згідно з долученої до позовної заяви Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 ідентифікований товариством, а одноразовий ідентифікатор «MNV4B79T» був відправлений на мобільний номер НОМЕР_2 .

Разом з тим, зазначена вище Довідка створена ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке є заінтересованою особою та не може беззаперечно свідчити про приналежність мобільного номеру саме відповідачу, враховуючи також і те, що в жодних інших, наявних в матеріалах справи доказах, немає даних про приналежність вказаного вище мобільного номера саме відповідачу.

Це ж стосується і переказу відповідачу коштів в сумі 22000 грн на картку № НОМЕР_1 , яку, як вказує позивач, відповідач зазначав при заповненні заявки на отримання кредиту, оскільки ні зі змісту кредитного договору, ні інших доказів у справі не вбачається інформації про зазначення відповідачем будь-якої банківської картки, в тому числі і вказаної позивачем, а платіжне доручення про переказ коштів в сумі 22000 грн на вказану картку від 29.10.2024 не свідчить про переказ коштів саме відповідачу.

Наявні в матеріалах справи докази не свідчать беззаперечно про укладення між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору кредитної лінії №383556001 від 29.10.2021 та, відповідно, наявність у відповідача заборгованості.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Отже, кредитний договір між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 , який ніби то укладений 29.10.2021, укладений майже через три роки після укладення 28.11.2018 договору факторингу між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Право вимоги до відповідача ОСОБА_1 не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018.

Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 29.10.2021 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір з ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач ТзОВ «Юніт Капітал» не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 383556001, оскільки кредитний договір був укладений 29.10.2021, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТзОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», в особі представника Тараненко Артема Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: м. Київ вул. Рогнідинська, 4 А, офіс 10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча: