Номер провадження: 22-ц/813/633/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

від правонаступника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горда І.В. не з`явились,

переглянувши справу №521/16582/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горда Ірини Володимирівни про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування реєстрації права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року у складі судді Сегеди О.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 , звернувшись 06 жовтня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , з якою вона постійно проживала у період з 2012 року по 17 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_6 склала заповіт на її користь. Заяву про прийняття спадщини не подала у строк шість місяців з часу відкриття спадщини. Спадкову справу №1/2019 до майна померлої ОСОБА_6 заведено приватним нотаріусом Гордою І.В., у спадковій справі видано 05 лютого 2019 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_7 на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що заповіт на її ім`я скасував усі попередні заповіти, ОСОБА_7 не мав права на спадкування за заповітом, відповідно, видане йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом підлягає визнанню недійсним.

Позивач ОСОБА_2 після уточнення 21 жовтня 2020 року вимог, остаточно просила:

встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горда І.В. 05 лютого 2019 року за реєстровим №168 на ім`я ОСОБА_7 на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності від 05 лютого 2019 року, номер запису про право власності: 30142623, на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_7 (т.1 а.с.3-6, 37-41, 67-71).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року відкрито провадження в справі (т.1 а.с.82-83).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року за заявою позивача ОСОБА_2 в порядку забезпечення позову накладено арешт на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.62-65).

04 січня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горда І.В. на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року надано копію Спадкової справи №1/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (т.1 а.с.112-166).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що доказами факт спільного проживання позивача з померлою з 2012 року по день смерті не доведений, з огляду на що ОСОБА_2 не доведено прийняття відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадщини за заповітом від 27 жовтня 2017 року. ОСОБА_6 в силу хвороби через травмування тимчасово з 2016 року перебувала у ОСОБА_2 у смт. Саврань. ОСОБА_7 надавав ОСОБА_2 кошти на утримання та лікування хворої матері, провідував матір. Доводи ОСОБА_2 в тій частині, що ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями, матір`ю не опікувався, що поховання померлої здійснено за кошти позивача тощо, безпідставні. ОСОБА_7 ніколи не зловживав спиртними напоями, на поховання матері та поминальні обряди надав ОСОБА_2 грошові кошти, оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_6 знаходився у її сина. ОСОБА_2 не є особою, яка прийняла спадщину померлої, тому відсутні підстави для скасування виданого ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т.1 а.с.187-189).

22 лютого 2021 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року надано копію Спадкової справи №380л/2020 до майна померлого ОСОБА_7 (т.1 а.с.214-233).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.25-26).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено;

встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горда І.В. 05 лютого 2019 року за реєстровим №168 на ім`я ОСОБА_7 на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності від 05 лютого 2019 року, номер запису про право власності: 30142623, на 585/2000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_7 (т.2 а.с.88-99).

Висновок суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 та її сину ОСОБА_7 на праві приватної власності в рівних частках належало 585/1000 часток квартири загальною площею 87,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . З 2012 року ОСОБА_6 періодично проживала в своєї племінниці ОСОБА_2 в смт. Саврань, а з березня 2017 року по день смерті проживала постійно в силу отриманої у 2016 році травми. За життя ОСОБА_6 неодноразово складала заповіти, останній заповіт від 27 жовтня 2017 року скасував заповіт від 25 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, спадщину померлої прийняла ОСОБА_2 , так як на момент смерті постійно проживала зі спадкодавцем в смт. Саврань. Син померлої ОСОБА_7 не звертався як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом для прийняття спадщини, а заповіт на його ім`я був скасований заповітом на ім`я ОСОБА_2 . Факт постійного проживання ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_6 на час відкриття спадщини підтверджений доказами.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_6 (т.2 а.с.111-118).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Відмова приватного нотаріуса Горди І.В. у вчиненні нотаріальної дії по видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини є такою, що ґрунтується на законі. Надані ОСОБА_2 докази не підтверджують прийняття спадщини в установленому законом порядку та строки. За станом здоров`я ОСОБА_8 певний час тимчасово проживала в смт. Саврань у ОСОБА_9 , однак то не було її постійне місце проживання. Грошові кошти на проживання та лікування матері ОСОБА_8 син ОСОБА_7 надавав ОСОБА_2 , а потому й надав кошти на поховання померлої. Син оформив спадщину матері. За життя ОСОБА_7 ОСОБА_9 не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та жодних вимог щодо витрат на догляд, лікування, поховання ОСОБА_8 до ОСОБА_7 не пред`являла. Проживання ОСОБА_8 в смт. Саврань не було її постійним місцем проживання. ОСОБА_2 не була зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_10 . Кожен з них мав власне постійне місце проживання. ОСОБА_2 не є особою, яка в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України прийняла спадщину ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

В ході апеляційного перегляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто померла до ухвалення судом першої інстанції рішення.

На виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано копією актового запису про смерть №270 від 13 жовтня 2021 року, складеного Савранським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років (т.2 а.с.207-208, 210-211).

29 квітня 2024 року на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 29 березня 2024 року приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімовою К.Б. надано інформацію про відкриття Спадкової справи №180/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якої у спадковій справі ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини за законом, ОСОБА_11 подав заяву про відмову від спадщини за законом (т.2 а.с.244).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2024 року залучено ОСОБА_3 в якості процесуального правонаступника померлої ОСОБА_2 в справі №521/16582/20 (т.2 а.с.247).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Оскільки станом на дату ухвалення 18 жовтня 2021 року рішення суд першої інстанції не мав інформації про смерть позивача ОСОБА_2 то, відповідно, не здійснив в порядку передбаченого статтею 55 ЦПК України процесуального правонаступництва залучення до участі в справі правонаступника померлого позивача. Зазначені обставини мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції, залучення на стадії апеляційного перегляду справи процесуального правонаступника померлої сторони позивача та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог з огляду на наступне.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст. 1272 ЦК України).

Встановлено, що 585/1000 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , належали на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що посвідчено Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 06 лютого 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 06 лютого 1996 року №74139 (т.1 а.с.131-135).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років (т.1 а.с.114).

Спадкову справу №1/2019 до майна померлої ОСОБА_6 заведено 09 січня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. за заявою сина померлої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ти.1 а.с.113).

ОСОБА_6 , 1931 року народження, на час смерті мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.120).

Разом з ОСОБА_6 на час смерті останньої у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 мав з 27 грудня 1988 року зареєстроване місце проживання син померлої ОСОБА_7 , 1960 року народження (т.1 а.с.119).

У Спадковій справі №1/2019 до майна померлої ОСОБА_6 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. видано 05 лютого 2019 року, зареєстровано в реєстрі за №168 ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори 25 квітня 2000 року за реєстровим №1-252, на спадщину, яка складається з 585/2000 часток квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.149-150).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 лютого 2019 року зареєстровано на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 05 лютого 2019 року право приватної спільної часткової власності ОСОБА_7 на 585/2000 часток квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.7-10).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 59 років (т.1 а.с.216зв.).

Спадкову справу №380л/2020 до майна померлого ОСОБА_7 заведено державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса 02 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_4 , 1972 року народження, як дружини померлого (т.1 а.с.214-233).

Позивач ОСОБА_2 06 жовтня 2020 року, тобто після смерті ОСОБА_7 та відкриття за заявою ОСОБА_1 . Спадкової справи №380л/2020 до майна померлого ОСОБА_7 , звернулась до суду з позовом про встановлення факту її постійного проживання з ОСОБА_6 на час смерті останньої. Встановленням даного факту ОСОБА_2 бажала підтвердити прийняття нею як спадкоємцем за заповітом спадщини померлої ОСОБА_6 в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України. Доведеністю прийняття спадщини ОСОБА_2 обґрунтувала своє право оскарження набуття ОСОБА_7 права на спадщину померлої матері ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склала:

Заповіт на користь сина ОСОБА_7 , посвідчений 25 квітня 2000 року державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1-252 (т.1 а.с.121);

Заповіт на користь ОСОБА_2 , посвідчений 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Савранського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімовою К.Б., зареєстрований в реєстрі за №835 (т.1 а.с.157).

До звернення до суду ОСОБА_2 попередньо звернулась до нотаріуса.

Так, у Спадковій справі №1/2019 наявна заява від 18 вересня 2020 року про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , що подана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Савранського районного нотаріального округу 27 жовтня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за №835 (т.1 а.с.151, 157-158).

28 вересня 2020 року приватний нотаріус Горда І.В. у Спадковій справі №1/2019 надала письмову відповідь на заяву ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину, за змістом якої відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Також зазначено, що у Спадковій справі №1/2019 видано свідоцтво про право на спадщину іншому спадкоємцеві, спадкову справу закрито та передано в архів (а.с.21).

Отже, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син померлої ОСОБА_6 . ОСОБА_7 в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України прийняв спадщину померлої матері, так як померла ОСОБА_6 за життя та ОСОБА_7 мали одне зареєстроване у встановленому законом порядку постійне місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_12 мала зареєстроване у встановленому законом порядку постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, ОСОБА_12 як спадкоємець за заповітом мала відмінне від ОСОБА_6 як спадкодавця зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання. Тому, для набуття статусу особи, яка прийняла спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України, необхідно було встановити у судовому порядку факт постійного проживання ОСОБА_12 із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини. Доводити даний факт не було б необхідності, якби ОСОБА_12 за наявності заповіту звернулася до нотаріуса у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, чого не зробила.

Отже, ОСОБА_12 як спадкоємець за заповітом не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої ОСОБА_6 у порядку та строки, передбачені частиною 1 статті 1269, частиною 1 статті 1270 ЦК України. ОСОБА_12 не звернулась в порядку частини 3 статті 1272 ЦК України до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_12 про право на спадщину ОСОБА_6 заявила вже після смерті ОСОБА_7 , при цьому спосіб захисту обрала шляхом звернення до суду з позовом про встановлення факту її постійного проживання з ОСОБА_6 на час смерті останньої, тим самим бажаючи підтвердити прийняття нею як спадкоємцем за заповітом спадщини померлої ОСОБА_6 в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України.

За положеннями частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець для прийняття спадщини мав підтвердити нотаріусу постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Докази у справі ОСОБА_12 у своїй сукупності не надають підстав для висновку про те, що ОСОБА_12 є такою, що постійно проживала із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та, відповідно, прийняла спадщину ОСОБА_6 в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України.

Визначальним у визначенні місця проживання особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання особи.

ОСОБА_12 та ОСОБА_6 мали відмінне зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання.

Сам по собі факт перебування ОСОБА_6 в силу стану здоров`я та віку в смт. Саврань за місцем проживання родички ОСОБА_12 , здійснення ОСОБА_12 догляду за ОСОБА_6 за домовленістю з сином ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , що не спростовано, не відносить безспірно ОСОБА_12 до осіб, які на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України прийняли спадщину ОСОБА_6 .

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 в особі правонаступника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горда Ірини Володимирівни про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування реєстрації права власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова