Провадження № 2/344/999/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Домбровської Г.В.

за участю секретаря Стефанюк Х.Я.,

за участі представника Позивача Ткачишин С.М., представника Відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» до ОСОБА_2 про стягнення внесків на утримання будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» звернулося до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення внесків на утримання будинку.

В судовому засіданні 05.02.2024 року представник Позивача зазначила про те, що на даний час спору між сторонами немає, оскільки Відповідач сплатила заборгованість на утримання будинку. У зв`язку з цим просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Наполягала на вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтвердив обставину оплати заборгованості. Проти стягнення з відповідача судових витрат заперечив, посилаючись на те, що Позивачем не дотримано порядку досудового врегулювання спору.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення внесків на утримання будинку.

Судом встановлено, що на даний час спір між сторонами відсутній, оскільки Відповідачем сплачено на рахунок Позивача грошові кошти в сумі 5452,83,00 грн., що підтверджено представником Позивача.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що сторони врегулювали всі спірні питання щодо оплати заборгованості з внесків на утримання будинку на даний час, суд вважає, що предмет спору відсутній, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вирішити питання розподілу судових витрат у справі за заявою представника Позивача.

Так, при зверненні до суду з позовом Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., а також надано квитанцію про оплату правової допомоги адвокату в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду визначено статтею 142 ЦПК України.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У позовній заяві Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Відповідача понесених Позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000 грн.

Ткачишин Світлана Миколаївна є адвокатом (свідоцтво №504 від 25.10.2004 видане Івано-Франківською обласною КДКА на підставі рішення №2 від 23.09.2004 р.).

В матеріалах справи також містяться належні документи на підтвердження повноважень Ткачишин Світлани Миколаївни на представництво інтересів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний».

Згідно підписаного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» та адвокатом Ткачишин С.М. договору про надання правничої допомоги №ОСББ/2 від 25.10.2023 року (п.3.1) передбачено, що за послуги згідно цього Договору Клієнт сплачує гонорар, представництво інтересів у першій судовій інстанції становить 5000 грн.

До матеріалів позову додано відповідну платіжну інструкцію про оплату гонорару адвоката у 5000,00 грн. (а.с.34).

У Постанові Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21 (адміністративне провадження № К/990/30188/22) Верховним Судом зазначено наступне:

«суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір».

Таким чином, на думку Суду, співмірним розміром правничої допомоги, з урахуванням перш за все ціни позову (5452,83 грн.), складності даної справи, реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, враховуючи факт погашення стороною відповідача заборгованості після відкриття провадження у справі та до початку розгляду справи по суті (тобто, поведінку сторони відповідача), беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, Суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» на професійну правничу допомогу у даній справі до 1500,00 грн.

Суд не може погодитися з обґрунтованістю розміру гонорару, оплаченого адвокату, у 5000,00 грн. при заявленій сумі позову у 5452,83 грн., враховуючи і те, що дана справа відноситься до малозначних.

За таких обставин, враховуючи визначені у ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, факт часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне зменшити витрати Позивача на правову допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» 1500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Посилання представника Відповідача на недотримання стороною Позивача порядку досудового врегулювання даного спору, як підставу відмови у вирішення питання про розподіл судових витрат в даній цивільній справі, суперечить вимогам процесуального закону, оскільки в даній категорії справи не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору, як обов`язкової умови звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 137, 141, 142, п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Провадження по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» до ОСОБА_2 про стягнення внесків на утримання будинку закрити.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний» з державного бюджету 1342,00 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» №204 від 09.11.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Різдвяний», , витрати зі сплати судового збору в сумі 1342,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.02.2024 року.

Суддя Г.В. Домбровська