"27" грудня 2024 р.
Справа № 642/5215/23
Провадження № 2/642/253/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря Антоян А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, -

у с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.08.2010 по 31.01.2022 у розмірі 58718 грн. 43 коп., вказуючи, що відповідачка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і є абонентом КП «Харківські теплові мережі». Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідач належним чином не здійснює, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась вказана заборгованість.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.09.2023 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона набула право власності на квартиру за якою рахується заборгованість лише 17.04.2019 року, а позивач намагається стягнути з відповідача заборгованість ще з 2010 року, тобто за 9 років до придбання квартири та за послуги, які були надані іншим особам. За таких обставин позивач не має права вимоги у відповідача за період до набуття нею права власності на квартиру за договором. Також позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.08.2010 по 31.01.2022, яка виникла поза межами позовної давності, що також не може бути задоволено.

Враховуючи, що позовна заява була подана позивачем 08.09.2023 року, то позивач має право вимагати стягнути на свою користь заборгованість з 08.09.2020 року по 08.09.2023 року.

Відповідачка заявляє про застосування строків позовної давності до вимог по 08.09.2020 року, що є підставою для відмови в їх задоволенні. Враховуючи, що позивачем було подано розрахунок заборгованості за період з 01.08.2010 по 31.01.2022 без урахування строків позовної давності, то після застосування такої стає не зрозуміло яка сума має бути стягнена з відповідачки.

Крім того, зазначила, що позивач у позовній заяві посилається на Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме пункти 18,20,21 та 30, що зобов?язують споживача оплачувати послуги з централізованого опалення та гарячої води у строки, встановлені договором, та інші зобов?язання споживача, які втратили чинність 01.05.2022 року.

Враховуючи викладене, відповідачка ОСОБА_1 просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача за період з 01.08.2010 року по 08.09.2020 року і відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині, та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі не доведення позивачем суми заборгованості.

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Карачевцев В.Є. подав до суду відповідь на відзив, в якій частково погоджується з наданими відповідачем доводами в частині набуття нею права власності на квартиру з 17.04.2019 року, в іншій частині не визнає наведені відповідачем у відзиві заперечення на позовні вимоги підприємства. Так, між Відповідачем, як отримувачем послуг з теплопостачання та КП «Харківські теплові мережі», як постачальником згаданих послуг, виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Цивільним Кодексом України (далі ЦК), Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила), Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

У зв`язку з набранням чинності постанов Кабінету Міністрів України про затвердження Типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та Типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води (від 08.09.2021 № 1022 та № 1023) на сайті КП «Харківські теплові мережі» https://hts.kharkov.ua/ було оприлюднено публічний Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та публічний Індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. Згадані договори є публічними договорами приєднання, а відповідно особливістю даного виду договорів є те, що його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується, тобто споживачем.

Розрахунок суми боргу або переплат формується програмним забезпеченням, встановленим у КП «Харківських теплових мережах» в автоматичному режимі, на підставі наявних об`єктивних даних, що формуються за звітній період у відповідності з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28.12.2018 року за № 1502/32954, яка є у вільному доступі в мережі інтернет.

На офіційному сайті Харківської обласної військової адміністрації у вільному доступі є всі розпорядження Харківського міського голови про початок і закінчення опалювального сезону починаючи з 2010 року по теперішній час.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України ч.1 ст.32 Закону № 1875). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житловокомунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17- ц передбачено, що власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг.

Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з центрального опалення та постачання гарячої води покладається на власників майна незалежно від місця проживання власника. Тобто, плата за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_2 , нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України ч.1 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875, а згодом ЗУ № 2189-VIII від 09.11.2017 року). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Що стосується заяви про застосування строків позовної давності, то представник позивача вказує, що сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання Відповідачем порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості, оскільки за спливом строку позовної давності можна відмовити у випадку, коли порушені, невизнані або оспорені права підлягають захисту, але відповідач пропустив строк без поважних причин.

Крім того, Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої короновірусом у період з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року» був встановлений карантин на всій території України. Постановами КМУ від 20.05.2020 року № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 року № 1236 (із змінами та заповненнями) встановлений Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 карантин був подовжений на всій території України з 22.05.2020 року до 31.12.2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. №1423 термін дії карантину було подовжено до 30 квітня 2023 року. Постановою від 25.04.2023 р. №383 Кабінет Міністрів України через COVID-19 продовжив режим надзвичайної ситуації в єдиній державній системі цивільного захисту, а також карантин на всій території України до 30 червня 2023 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби» від 30.03. 2020 року № 540-IX внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії цього карантину». Таким чином, враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, та те, що під час дії карантину строки, визначені ст. 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, період заборгованості з 12.03.2017 року по 30.06.2023 року не входить у строки позовної давності.

Представник позивача, вважає позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за період з 17.04.2019 року по 31.01.2022 року.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, тому відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутності його учасників.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, взявши до уваги позицію позивача, викладену у позові, доводи, викладені у відзиві, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачка з 15.05.2019 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та за цією ж адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ст.ст.13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних.

Приписами п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст.67, 68 ЖК України, наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року зі змінами та доповненнями, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. №1182, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин), споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11ЦКУкраїни цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 набула право власності на квартиру номер АДРЕСА_4 з 17.04.2019.

Відповідачка з 15.05.2019 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що відповідачка ОСОБА_1 , як власник нерухомого майна та споживач була зобов`язана сплачувати спожиті житлово-комунальні послуги, зокрема послуги з теплопостачання, протягом періоду з 17 квітня 2019 року.

При цьому до набуття у власність квартири, тобто до 17 квітня 2019 року, у відповідачки був відсутній обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг, оскільки з дослідженого в судовому засіданні Договору купівлі-продажу від 17 квітня 2019 року, реєстровий № 547, не вбачається, що ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг, які виникли за вказаною адресою до підписання договору купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи КП «ХТМ» надавало відповідачці зазначені вище послуги, відповідачка їх одержувала і не відмовилася від них у встановленому законом порядку. Окрім того, відповідачка офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилася від послуг, які надавало їм КП «ХТМ», то в неї виник обов`язок сплатити ці послуги.

З приводу посилань відповідачки на втрату чинності Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та набуття права власності на житлове приміщення відповідачем у 2006 році суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Постанова №630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Так вказана Постанова № 630 втратила чинність 01.05.2022 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02.02.2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 85від 02.02.2022 року було затверджені нові Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Пунктами 37-39 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02.02.2022 року встановлено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором.

За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.

Суд дійшов висновку про те, що обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання виник у відповідачки саме з 17.04.2019 року.

Враховуючи, що відповідачка належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконала, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 17.04.2019 року по 31.01.2022 року.

Відповідно до наданої представником позивача розрахунку відомості про нарахування за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу заборгованість відповідачки за період з травня 2019 по січень 2022 року складає 17 522,76 грн.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, про що зазначила у наданому до суду відзиві на позов.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Таким чином, враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, та те, що під час дії карантину строки, визначені ст. 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, період заборгованості з 12.03.2017 року по 30.06.2023 року не входить у строки позовної давності.

З огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 08.09.2023 та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.08.2010 року по 31.01.2022 року, а також враховуючи, що відповідач набула право приватної власності на квартиру 17.04.2019 року, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за період з 17.04.2019 по 31.01.2022 підлягають задоволенню, оскільки заявлені в межах строку позовної давності.

Розмір заборгованості підтверджується наданою суду відомістю нарахувань та оплати за послуги з теплопостачання.

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Відповідно до ст.76 ЦПКУкраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПКУкраїни суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.81 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги за опалення та гаряче водопостачання, в межах строку позовної давності за період з 17.04.2019 року по 31.01.2022 року в розмірі 17 522,76 грн., підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що частка задоволених позовних вимог складає 28,5%, то витрати зі сплати судового збору у розмірі 764,94 грн. (2684 грн.*28,5/100) підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.67,68 ЖК України, ст.ст.11, 257, 267 ЦК України, ст.20ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса місцезнаходження: м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_3 , банк одержувача ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Харків, МФО 351823) заборгованість за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 17.04.2019 року по 31.01.2022 року у розмірі 17 522 (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 76 коп.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса місцезнаходження: м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_3 , банк одержувача ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Харків, МФО 351823) судовий збір у розмірі 764 (сімсот шістдесят чотири) грн. 94 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Гримайло