Справа № 210/5578/24
Провадження № 2/210/1735/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 грудня 2024 року Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову вказує, що він з 27.08.2000 р. працює на підприємстві Відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за професією слюсаря-ремонтника. Умови його праці за цією професією, в яких він пропрацював майже 19 років, характеризувалося наявністю шкідливих факторів, основним з яких був такий фактор як важкість праці, показники якого перевищували нормативні. 3 2016 року у нього почали виникати проблеми зі здоров`ям, почали виникати періодичні болі у шийному та поперековому відділах хребта різної інтенсивності, порушення ходи, болі в плечових, ліктьових та колених суглобах, обмеження руху, заніміння кінцівок. Він неодноразово обстежувався у медичних закладах, де йому діагностували такі захворювання, як люмбоішіалгію, люмбалгію, радикулопатію, періартроз та остеоартроз суглобів. За останні 6 (шість) років, з 2019 - 2024 роки, він 12 (дванадцять) разів, двічі на рік, проходив обстеження та лікування у медичних закладах.

Вказує, що в травні 2022 року під час його обстеження та лікування в ДУ «Український НДІ промислової медицини» в період з 12.05.2022 р. по 27.05.2022 р. було встановлено, що наявні у нього захворювання носять професійний характер, що підтверджується медичним висновком від 24.05.2022 р. № 779.

Зазначає, що за результатами проведеного в червні 2022 року розслідування професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.07.2022 р. форми П-4, затверджений 04.07.2022 р., яким встановлено, що професійне захворювання з діагнозом «Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня)» у мене виникло внаслідок недосконалості робочого місця, на якому я підпадав під дію фізичного навантаження та показники важкості трудового процесу перевищували нормативні, а причиною виникнення захворювання є такий шкідливий фактор, як важкість праці, що підтверджується Санітарно - гігієничною характеристикою умов праці від 10.06.2021 р. №478/4.6-9, складеною Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.

В серпні 2022 року, за результатами огляду в медико-соціальній експертній комісії (МСЕК), йому вперше з 01.08.2022 р. було встановлено втрату 40% професійної працездатності та III групу інвалідності.

Протягом 2022 - 2024 років, після виявлених у нього професійних захворювань, він продовжував обстеження та лікування і за цей період пройшов ще 6 (шість) курсів обстежень та лікувань.

Підкреслює, що за результатами повторного огляду в МСЕК 30.07.2024 р. йому з 01.08.2024 року було визначено втрату 60% професійної працездатності та III групу інвалідності.

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 591 від 30.07.2024 р., складеною МСЕК, йому встановлені обмеження до пересування, до трудової діяльності, показано лікування згідно стандартів, санаторно-курортне лікування, лікувальний масаж, спостереження у сімейного лікаря та лікаря - невролога, а також встановлено раціональне працевлаштування на робоче місце, на якому відсутні такі шкідливі виробничі фактори, як: важка праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження, підняття важкостей.

Вказує, що у зв`язку з визнанням його непридатним для роботи за професією слюсаря-ремонтника, з листопада 2020 року роботу за цією професією він не виконує.

Внаслідок недотримання Відповідачем вимог норм ст. ст. 153, 158 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», що призвело до втрати ним здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних болях та стражданнях, яких він зазнав та продовжує постійно зазнавати у зв`язку з ушкодженням його здоров`я через отримані професійні захворювання. Він постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта, який віддається в ліву руку та ногу, у мене порушена функція ходи, постійний біль супроводжує мене у плечових, ліктьових і колінних суглобах, внаслідок чого має обмеження рухів та хрускіт в них, у нього німіють кінцівки, виникають запаморочення, втома, коливається артеріальний тиск. Йому доводиться постійно приймати знеболюючі лікарські засоби, проходити щорічні курси реабілітації та медикаментозного лікування.

Усвідомлення того, що він у віці 42 років суттєво втратив здоров`я та став інвалідом, без будь-яких шансів на відновлення здоров`я, значно пригнічує його психологічний та емоційний стан. Він відчуває себе тягарем для своєї родини, оскільки обмежений у своїй спроможності займатися сімейними справами. У майбутньому він буде вимушений нескінченну кількість разів проходити курси лікувань та реабілітацій, щоб хоч якимось чином підтримувати свій стан здоров?я, що потребує не тільки значного часу, але й значних коштів. Він залишився зі своїми проблемами зі здоров?ям наодинці.

Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах, що позбавляє можливості приділяти належну увагу своїй родині. Йому доводиться докладати додаткових зусиль для того, щоб виконувати чоловічу роботу вдома та у побуті. Поряд з цим, глибина його душевних страждань викликана, окрім вказаного, також безвідповідальною та недобросовісною поведінкою Відповідачів по відношенню до нього, оскільки він тривалий час належним чином виконував свої трудові обов`язки, забезпечуючи ціною власного здоров`я безперервну роботу та прибуток підприємства, яке в свою чергу не виконувало свій обов`язок по створенню безпечних умов праці, знехтувало своїми обов`язками, передбаченими ст. 17 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення проведення щодо нього відповідних оздоровчих заходів за результатами періодичних медичних оглядів, чим завдало значної шкоди його здоров`ю.

Вважає, що саме Відповідач повинний відшкодувати йому моральну шкоду, яка завдана втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

Просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання 480000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 26.09.2024 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Зазначає, що ПАТ «АМКР» вважає вимоги Позивача щодо сплати йому моральної шкоди у зв?язку з ушкодженням здоров?я при виконанні трудових обов?язків, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже і такими, що не підлягають задоволенню, а сума моральної шкоди, яка заявлена Позивачем, не відповідає засадам розумності та справедливості. Просить в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, у розмірі 480 000,00 грн., відмовити у повному обсязі.

Відповідь на відзив позивачем до суду не подавалась.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я ОСОБА_1 , вказано, що останній працює на підприємстві відповідача з 27.08.2000 року по теперішній час слюсарем -ремонтником ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 12-15).

Медичним висновком ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 27.05.2022 р. № 779 було встановлено, що наявні у ОСОБА_1 захворювання носять професійний характер (а.с. 24,25).

По факту професійного захворювання позивача було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11.07.2022 року, де в п. 17 вказано, що причиною виникнення захворювання у ОСОБА_1 постало те, що працюючи слюсарем-ремонтником доменного цеху № 1 аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 виконує роботи з технічного обслуговування, ремонту і монтажу вузлів і агрегатів, механічного обладнання доменного цеху № 1, технічного обслуговування і ремонту засобів малої механізації, прибирання та очищення закріпленого обладнання на території ділянки, обробці деталей. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту.

В п. 18 Акту зазначена причина виникнення професійного захворювання: «При роботі слюсарем-ремонтником- важкість праці:

- маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 36 кг при нормативному значенні до 30 кг; перебування у незручній та фіксованій позі 25 -30 % часу зміни, при допустимій - до 25% часу зміни: нахили тулуба (вимушені. більше 30°) становять 220-450 разів за зміну, при допустимих 51-100 разів на зміну. Величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль однією рукою за зміну - 18360 кг/с. при допустимій до 36000 кг/с: за участю м?язів тулуба та ніг - 47400 кг/с. при допустимій до 100000 кг/с . Переміщення у просторі (переходи, обумовлені технологічним процесом) по горизонталі - 3.3 км протягом зміни. при допустимому - до 8 км протягом зміни.».

Відповідно до п. 20 Акту розслідування професійного захворювання від 01.07.2022 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працює впродовж 20 років 2 місяців в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативні неможливо. (а.с.26-28).

За висновком МСЕК від 09.08.2022 року серії 12 ААА № 122191 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % (40% - радикулопатія) первинно, з наступною датою переогляду 01.07.2024 року та третя група інвалідності. (а.с. 32,33)

Медичним висновком ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 30.11.2023 р. № 1344 було підтверджено, що наявні у ОСОБА_1 захворювання носять професійний характер (а.с. 40,41).

За результатами повторного огляду в МСЕК 30.07.2024 р. позивачу з 01.07.2024 року по 01.08.2027 було визначено втрату 60% професійної працездатності по радикулопатії та встановлено III групу інвалідності, що підтверджено довідкою Обласної МСЕК № 2 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 130116 від 30.07.2024 р. та Довідкою Обласної МСЕК №2 до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії серії 12 ААГ № 573757 від 30.07.2024 р. (а.с. 42,43).

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 591 від 30.07.2024 р., складеною МСЕК, позивачу встановлені обмеження до пересування, до трудової діяльності, показано лікування згідно стандартів, санаторно-курортне лікування, лікувальний масаж, спостереження у сімейного лікаря та лікаря - невролога, а також встановлено раціональне працевлаштування на робоче місце, на якому відсутні такі шкідливі виробничі фактори, як: важка праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження, підняття важкостей. (а.с. 44).

Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач неодноразово проходив лікування у зв`язку з професійними захворюваннями. (а.с. 16-23, 34-39,45,46).

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отриманого внаслідок умов праці під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Оскільки, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і не потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. На спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять стан залежності позивача від отриманого професійного захворювання, та на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, перетворюючись на справжню муку.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) грн., що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2400 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.237-1, ст.153 КЗпП України, ст. ст. 12, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 240 000 грн. (двісті сорок тисяч гривень 00 копійок) без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, ) на користь держави судовий збір в сумі 2400 грн. (дві тисячі чотириста гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено та підписано 30 грудня 2024 року.

Суддя: Н. А. Літвіненко