Справа № 503/2731/24
Провадження № 2/503/749/24
УХВАЛА

30 грудня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, на відповідність вимогам ст. 175, 177 ЦПК України,

встановив:

Позивач через свого представника адвоката Крушинської А.А. з використанням підсистеми «Електронний суд» подав до суду вище вказану позовну заяву, в якій пред`явив до відповідача позовну вимогу про розірвання укладеного між ними шлюбу.

Проте, перед вирішенням питання про відкриття провадження у даній справі, судом було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

1) Так, відповідно до вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, позивачем до поданої позовної заяви не надано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України.

Водночас ч.4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

При цьому, у змісті позовної заяви позивачем зазначено про додання до позовної заяви копії посвідчення учасника бойових дій, а до позовної заяви додано копію самого посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 30.12.2023 року управлінням персоналу штабу Командування ВМС ЗС України.

Відповідно до пункту 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

З урахуванням того, що особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань, суд встановив, що саме в даному випадку позивач звернувся за захистом своїх прав, які не пов`язані з його соціальними правами за вказаним законом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору особу, яка має статус учасника бойових дій (прирівняну до нього особу), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

Виходячи з вищенаведених положень ст. 12, 22 Закону № 3551-XII, дана справа, не стосується захисту прав позивача, як учасника бойових дій (прирівняної до нього особи).

На виконання ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, від 5 лютого 2020 року у справі № 755/1457/18 та від 9 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 тощо.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позиція позивача (представника позивача) щодо звільнення його від сплати судового збору за пунктом 13 ч.1 ст. 5 Закону № 3674-VI в даному випадку є помилковою.

Відповідно до п.п.3 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

2) Згідно пункту 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У змісті позовної заяви представник позивача зазначила про наявність у сторін спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 із посиланням на те, що зазначена обставина підтверджується актовими записами про народження цих дітей, копії яких додаються до позовної заяви.

Однак, фактично до позовної заяви додано роздруківки скриншоту із мобільного застосунку «Дія / Актовий запис про народження / Свідоцтво про народження» стосовно згаданих вище дітей, який не містить в собі відомостей хто саме є батьками цих дітей, зокрема батьком.

Тому суд вважає, що вимоги ст. 175 ч.3 п.5, 177 ч.5 ЦПК України позивачем (представником позивача) виконанні не у повному обсязі. В свою чергу підтвердити зазначенні обставини можливо шляхом надання суду копії свідоцтв про народження, копій актових записів про народження, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану про народження тощо.

Відповідно до першого абзацу ч.1 і першого абзацу ч.2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи наведене, для усунення зазначених вище недоліків позивачу необхідно подати (надіслати) до суду копії належних документів, які б підтверджували його батьківство у відношенні дітей; а також подати (надіслати) до суду документ, що підтверджував би сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі 1211,20 грн за реквізитами розміщеними на офіційному веб-сайті суду за посиланням https://kd.od.court.gov.ua/sud1514/gromadyanam/tax/.

Керуючись ст. 175, 185, 258-260 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Визначити строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків позовної заяви у встановлений суддею строк, вона буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Вороненко