Справа 206/4594/24
Провадження 2/206/1668/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Плінської А.В.

при секретареві Білій О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отруцюк Олена Володимирівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом у якому просить:

- встановити факт її спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , якій за життя належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 . Після смерті матері вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право нас спадщину, у зв`язку з тим, що вона протягом шести місяців не подала заяву про прийняття спадщини та не була зареєстрована з матір`ю за однією адресою. Вчасно вона не звернулася з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що її прийняла, так як мати на момент смерті проживала разом із нею. Її мати була зареєстрована в належній їй на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . На початку 2018 року мати перейшла проживати до неї за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки була людиною похилого віку та за станом здоров`я потребувала постійного догляду. Таким чином, так як вона проживала зі своєю матір`ю на момент смерті, тому є такою, що прийняла спадщину, у зв`язку з чим, наявні всі підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 04 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 30.10.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

07 листопада 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем по справі, оскільки у спадкодавця є спадкоємець першої черги донька ОСОБА_5 . Крім того, доводи позивача зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумачення норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення обставин справи у спосіб, що є зручним позивачу, що має за мету задоволення позову, а не спростування норм чинного законодавства, які застосовуються до даних правовідносин.

Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення із тих підстав, що викладені у відзиві на позов.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутності.

Суд, зваживши доводи учасників судового процесу, заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 (а.с.4-6).

За життя матері позивача належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 (а.с.7-9).

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №32/2024, яка була заведена після померлої ОСОБА_4 (а.с.34-77) з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 звернулась її донька ОСОБА_3 .

Однак, позивачу ОСОБА_3 нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_4 , оскільки вона на час відкриття спадщини не була зареєстрована разом з померлою за адресою її реєстрації та не подала до нотаріальної контори у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачається, що тільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1ст. 1269 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами,у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до листа комунального некомерційного підприємства «Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги №8» ДМР №130/8/03 від 28.06.2024 року ОСОБА_4 , 1941 року народження на підставі укладеної 19 квітня 2018 року декларації про вибір лікаря, отримувала первинну медичну допомогу за адресою проживання: АДРЕСА_1 (а.с.13).

За вищевказаною адресою також з 15 лютого 1996 року зареєстрована позивачка (а.с.36,37).

Зазначений позивачем ОСОБА_3 факт про те, що її мати ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала без реєстрації місця проживання разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті , повністю підтвердила допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 , яка пояснила, що позивачка її рідна сестра. Починаючи з 2018 року матір стала проживати у сестри за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки перенесла інсульт та потребувала постійного догляду. До дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матір проживала у сестри. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідком, даних про її зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності,суд дійшов висновку,що факт постійного проживання позивача ОСОБА_3 зі своєю матір`ю ОСОБА_4 до часу відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є встановленим у судовому засіданні.

В зв`язку з чим суд вважає необхідним позовну заяву в цій частині позову задовольнити.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Крім цього, згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1222, ч.ч.2,3 ст.1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та відповідно ст.16 ЦК України вона обрала правильний спосіб захисту свого порушеного права.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони є явно необґрунтованими та спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отруцюк Олена Володимирівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Суддя: А.В. Плінська