Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/3036/24
Провадження № 2/572/986/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі КУДІНІЙ А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/3036/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом , в якому просить визнати за нею право власності на 1/5 житлового будинку з надвірними будівлями розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом , після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В поданій позовній заяві позивачем вказано, що її чоловік ОСОБА_5 при житті являвся головою колгоспного двору, на його ім`я виконавчим комітетом Сарненської районної ради народних депутатів Рівненської області було видано свідоцтво від 27.07.1988 року про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) в АДРЕСА_1 . Коли чоловік помер відкрилася спадщина за законом, яка складається в числі іншого з його частки як члена колгоспного двору у домоволодінні по АДРЕСА_1 . Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є їхні діти. У встановлений строк ніхто із спадкоємців заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подав. Рпзом з тим, вона на момент смерті чоловіка була зареєстрована та постійно проживала разом з ним, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Частка покійного ОСОБА_5 у майні складає 1/5 частину.

Позивачка вказує, що коли вона звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, в зв`язку із тим, що частки в майні колгоспного двору не встановлені.

Іншим шляхом аніж судовим визнати за нею право власності на будинок позивач не може.

В судове засідання представник позивача , позивачка подали письмові заяви, якими заявлені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити.

Відповідачами , подано заяви про визнання позову, не заперечують проти задоволення позову.

Сторонами заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Дані клопотання судом задоволені.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного.

Так, правовідносини між сторонами виникли із права на спадкування.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Позивач зазначає, що спірне будинковолодіння відносилось до суспільної групи колгоспний двір.

Із наданої суду копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27 вересня 1988 року, встановлено, що ОСОБА_5 на праві особистої власності мав домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . Крім цього, відповідно до вказаного доказу ОСОБА_5 є головою колгоспного двору.

Як вбачається зі змісту довідки за №158, виданої 12 червня 2024 року виконкомом Немовицької сільської ради господарство в с.немовичі вул.гагаріна,47 Сарненського району рівненської області станом на 15.04.1991 року відносилось до суспільної групи колгоспний двір. В даному господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_5 ,1950 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); члени двору - дружина ОСОБА_1 ,1950 року народження, дочка ОСОБА_6 ,1973 року народження, син ОСОБА_3 ,1976 року народження, дочка ОСОБА_7 ,1981 року народження.

Відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних».

Таким чином розмір часток кожного зі співвласників будинку складав по 1/5 його частині.

ОСОБА_5 , який доводиться чоловіком позивачки (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

Враховуючи наведене, до правовідносин, що виникли на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 слід застосовувати норми ЦК України.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (1217 ЦК України). Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

В даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11 липня 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_5 однак, нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки не встановлені частки у майні колгоспного двору.

Нотаріусом встановлено, що дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_6 , син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_7 відносяться до першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Однак, частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Із наданих матеріалів справи встановлено, що із спадкоємців першої черги ніхто заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав.

Однак, на момент смерті спадкодавця, з ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , 1950 року народження , що доводиться довідкою №159 від 12 червня 2024 року видану виконкомом Немовицької сільської ради.

З огляду на наведене, саме ОСОБА_1 має право на спадкування спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , тобто, 1/5 частину спадкодавця житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Діти спадкодавця відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не прийняли спадщини, і відповідно до заяв не заперечують, щоб їхня мати успадкувала 1/5 частину майна після смерті їхнього батька.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи наявність перешкод в реалізації спадкових прав у нотаріальному порядку, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст.328, 1218, 1220, 1222, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (адреса проживання : АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/5 житлового будинку з надвірними будівлями розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом , після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: