КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №642/8263/21
Провадження № 2-п/552/48/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Кумир О.О.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що 19 березня 2024 року Київським районним судом м. Полтави ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відповідач не була присутньою в судовому засіданні, оскільки у зв`язку з військовою агресією проживала за іншою адресою. Судові повістки їй не були вручені , а тому не могла знати про судовий розгляд , у зв`язку з цим просить визнати її неявку в судове засідання поважною. Заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача коштів, оскільки сума витрат на лікування відрізняється, жодних доказів , що у позивача виникла катаракта внаслідок травми не надано. Позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди.

У судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Неявка позивача та його представника не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідач ОСОБА_1 суду пояснила, що на її адресу надходили судові повістки, які нею отримувались. Сума , що стягнута рішенням суду для неї занадто велика, а тому просила заочне рішення скасувати.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 березня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням позовні вимоги задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 29 718,98 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., а всього 49 718,98 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави грошові кошти в сумі 909 грн. судового збору.

Статтею 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 в поданій до суду заяві вказує на ту обставину, що не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Проте у судовому засіданні відповідач підтвердила, що отримувала судові повістки про виклики в судове засідання та підтвердила свій підпис на зворотніх повідомленнях.

Таким чином відповідач отримала 12 лютого 2024 року судову повістку про виклик в судове засідання на 19 березня 2024 року, а отже була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Пунктом 4 ч.2 ст. 285 ЦПК України визначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідач у своїй заяві посилається на ті обставини, що у ході досудового розслідування жодних доказів на пошкодження одягу позивача не було встановлено. Крім того, сума на придбання ліків значно збільшилась. До того ж не надано позивачем жодного доказу, що катаракта у позивача виникла внаслідок травми, а саме в результаті спричинення відповідачем позивачу тілесних ушкоджень. Моральна шкода у розмірі 20 000 грн. позивачем взагалі не обґрунтована та є для позивача непомірним тягарем.

Відповідач достеменно знаючи про перебування у провадженні суду зазначеної цивільної справи, не була позбавлена права надати відзив чи звернутися з іншими клопотаннями, заявами з приводу не визнання позовних вимог.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідност. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України та в ході судового засідання не надала жодного доказу, в розумінні ст 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, не був врахований судом під час ухвалення рішення.

Не згода з рішенням суду не є підставою для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 287- 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 березня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушеннямзалишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий Ж.В.Кузіна