ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3497/22 Номер провадження 22-ц/814/3377/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 24 липня 2024 року, постановлене суддею Турченко Т.В.,

у справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в:

08.07.2022 КП «Харківводоканал» звернулося у Орджонікідзевський районний суд м.Харкова із указаним позовом про стягнення у солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період із 01.04.2015 по 31.12.2021 у загальному розмірі 19 136,16 грн.

Поважність підстав пропуску строку позовної давності обґрунтовує тим, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у місті Харкові. Структура підприємства налічує лише один відділ чисельністю юристів не більше 12 осіб, якими здійснюється претензійно-позовна робота, що по відношенню до кількості боржників та значних витрат на сплату судового збору, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно звертатися до суду про стягнення боргу по всім боржникам. Тому перевага надається боржникам із найбільшою сумою боргу. У зв`язку із цим просить вважати, що строк позовної давності для звернення в суд із цим позовом пропущено з поважних причин.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що відповідачі є споживачами послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплата за які здійснюється за абонентським о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, виконуючи вимоги чинного законодавства України, надавав відповідачам послуги в повному обсязі на підставі тарифів, установлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до пунктів 20-21 Правил №630. При проведенні розрахунків зі споживачами до 01.01.2017 КП «Харківводоканал» застосовувалися норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 №256 (зі змінами); із 01.01.2017 згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водопостачання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 №901.

В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, передбаченого пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п.18, 30 Правил №630 відповідачі належним чином не виконували зобов`язання з оплати наданих послуг.

Із підстав викладеного у період із 01.04.2015 по 31.12.2021 утворилася заборгованість, заявлена позивачем до стягнення у солідарному порядку в загальному розмірі 19 136,16 грн., із яких: за послугу з централізованого водопостачання 9 552,05 грн.; за послуги з централізованого водовідведення 7 963,63 грн.; за порушення строків виконання зобов`язання індекс інфляції у розмірі 1 178,20 грн. та 3% річних від простроченої суми 442,28 грн. Судові витрати, понесені товариством при подачі позову, просить компенсувати за рахунок відповідачів.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.04.2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24.07.2024 позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення із липня 2019 року по 31.12.2021 у розмірі 10 364,79 грн., 3% від простроченої суми в розмірі 437,67 грн., а також індекс інфляції в сумі 1 163,22 грн., а всього 11 965,68 грн.

Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» сплачений судовий збір у розмірі 827,00 грн., тобто по 413,50 грн. із кожного.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідачі, будучи споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем, зобов`язання щодо оплати їх вартості належним чином не виконали, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у межах строку позовної давності, включно із нарахуваннями у порядку частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 із рішенням районного суду не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення поза увагою районного суду залишилися надані стороною відповідача відео та фото докази, якими підтверджено, що із 2006 року позивач не надає комунальні послуги з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення мешканцям будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Викладене також підтверджується чисельними скаргами мешканців будинку, копії яких долучені до справи, але не враховані судом, як і аварійний стан будинку.

Доводить порушення позивачем вимог пунктів 1, 4, 5 частини першої статті 7, пунктів 1, 6-8 частини другої статті 8, частини першої статті 9, частини другої статті 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Наголошує, що із 2002 року обслуговування внутрішньобудинкових систем, поточний ремонт та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем за адресою АДРЕСА_2 не проводилося. Тоді як позивач упродовж 21 року не надає послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою, що виключає підстави стягнення нарахованої заборгованоості.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.09.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 28.10.2024.

08.10.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Зазначає, що упродовж позовного періоду відповідач у визначений законодавством спосіб не звертався до позивача з письмовими заявами щодо надання підприємством комунальних послуг не в повному обсязі.

Наголошує на відсутності визначених Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг від 27.12.2018 №145 доказів, які б підтверджували обставини проведення перевірки наявності/відсутності послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Повідомляє, що до 01.05.2022 обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення було включено до складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків комунальної власності територіальної громади м.Харкова, що знаходолися у господарському віданні КП «Жилкомсервіс».

Із 01.05.2022 стали діяти умови публічного договору про утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, до якого приєдналися мешканці багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 .

Повідомляє, що акт приймання-передачі на баланс внутрішньобудинкових систем з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення між позивачем та КП «Жилкомсервіс» не складався, майно не передавалось.

Тоді як за умовами договору приєднання фахівцями позивача забезпечується виключно утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, що включає в себе комплекс робіт, зазначених у Додатку №1 до публічного договору. І проведення капітального ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не передбачено умовами публічного договору.

Також просить врахувати, що діючим законодавством України не передбачений обов`язковий порядок складання актів звірок з побутовими споживачами щодо наданих виконавцем комунальних послуг.

13.10.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 , яка просила не приймати відзив до уваги.

Зазначає, що дійсно, безпосередньо упродовж позовного періоду відповідачі з письмовими заявами про надання послуг не в повному обсязі до позивача не зверталися. Проте із 2006 року вони разом з іншими мешканцями зверталися у різні установи, у тому числі до позивача, щодо аварійного стану будинку, мешканці якого не отримують жодних комунальних послуг. Щороку їм обіцяли зробити ремонти покрівлі, сантехніки, вбиральнь, душових перекриття, але обіцянок не виконали.

Також зазначає, що одночасно з визначенням КП «Жилкомсервіс» (після перейменування КП «Житлокомсервіс») виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків були визначені виконавці з технічного обслуговування всіх мереж в тому числі і внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення та аварійне обслуговування (підрядна організація) та між КП «Жилкомсервіс» (КП «Житлокомсервіс») та КП «Харківводоканал» були укладені договори з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення та аварійне обслуговування. Не зважаючи на це позивач приховав цей факт від суду.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплата за які здійснюється за абонентським о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі свої зобов`язання по оплаті фактично спожитих послуг належним чином не виконували, унаслідок чого за ними утворилася заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, нарахована за період із 01.04.2015 по 31.12.2021 у розмірі 19 136,16 грн., із них:

- за послугу «централізоване водопостачання» - 9 552,05 грн.;

- за послугу «централізоване водовідведення» - 7 963,63 грн./а.с.7-10 т.1/

Згідно із розрахунком 3% річних і індексації по заборгованості за послуги (вода) із 01.01.2019 по 31.12.2021 о/р№ НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , 210: 3% річних 442,28 грн.; індекс інфляції 1 178,20 грн./а.с.11-12 т.1/

ОСОБА_1 при зверненні в суд із письмовими заявами по суті спору надано: акт від 22.09.2023 підписаний мешканцями будинку по АДРЕСА_2 , за змістом якого усі комунікації гарячого та холодного водопостачання та водовідведення знаходяться у непридатному для використання стані; скарги мешканців будинку від 26.07.2007, 23.08.2014, фотознімки та виписки з газет./а.с.94-106 т.1/

Відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Частково задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив із того, що відповідачі, отримуючи послуги з центрального водопостачання та водовідведення, їх не оплачували, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку, включно із індексом інфляції та 3% річних, в межах строку позовної давності.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується. При цьому враховує наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, надав належну оцінку поданим доказам й обґрунтовано виходив із того, що відповідачі, як споживачі комунальних послуг, які надаються КП «Харківводоканал», належним чином не виконали обов`язок по їх оплаті, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, розмір якої підтверджено належними доказами.

Належних та допустимих доказів на спростування розміру стягнення відповідачем ОСОБА_1 судам першої та апеляційної інстанцій не надано, як і не доведено, що такі послуги не надавалися підприємством. Тоді як наявні у матеріалах справи відео та фото докази щодо подій 2006 року та скарг мешканців будинку на його аварійний стан вцілому не стосуються предмету спору та не спростовують факт надання комунальних послуг з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплата за які здійснюється за абонентським о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 , як споживач послуг, маючи сумніви щодо обсягу споживання, не зверталася до позивача для взаємозвірки та проведення перерахунку. Доказів її звернення зі скаргами на дії чи бездіяльність КП «Харківводоканал» з приводу фіксації інших порушень, в межах їх повноважень, які могли б вплинути на розмір заборгованості, відповідачем не надано, із зустрічними вимогами щодо порушення підприємством вимог законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 також не зверталася, а тому за правилами ч.4 ст.12 ЦПК України несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.

Інших доводів, які б у розумінні статті 376 ЦПК України, були б підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить та зводиться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду залишити без змін

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 24 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20.12.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак