Справа № 462/466/24
Провадження 2/465/1890/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянововї С.М.

при секретарі судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту, в якому просив суд скасувати арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилаєтся на те, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16.06.2014 по справі №462/650/13-к вирішено: ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 3 ст. 305 КК України (в редакції, чинній на час скоєння злочину) у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією наркотичних засобів та психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього особисто належного йому майна та за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_1 у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією наркотичних засобів та психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_1 рахувати з часу його затримання 30 липня 2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 8148,20 грн. за проведення експертиз.

Позивач 30.07.2021 повністю відбув основне покарання призначене судом.

Щодо додаткового покарання у виді конфіскації всього особисто належного йому майна, то воно було виконано лише частково, а саме конфісковано в дохід держави зазначені у вироку телефони і ноутбук.

Квартира, що належить ОСОБА_1 та находиться за

адресою: АДРЕСА_2 , конфіскована не була.

На подану заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження виконання виконавчого листа № 462/650-13-к від 02.03.2015 виданого Залізничним районним судом м.Львова отримано відповідь за підписом начальника Франківського відділу ДВС у м.Львові ЗМУ МЮ Володимира Нагорняка, з котрої слідує, що 09.04.2015 державним виконавцем, керуючись ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника, а 03.08.2016, керуючись п.7 ч.1 ст. 37 цього ж Закону, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Також у відповіді зазначено, що у зв`язку із знищенням виконавчого провадження № 47087877 у Відділі відсутня можливість надати матеріали для ознайомлення.

Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу не була визнана судом незаконною чи скасованою в установленому законом порядку, тому виконавче провадження не підлягає відновленню.

Отже, додаткове покарання не було частково виконано не з вини підзахисного, і на даний час виконано бути не може через сплив строків повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутності об`єктивної можливості для його відновлення.

У зв`язку з вищевикладеним позивач у був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої службиу місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту передано за підсудністю на розгляд Франківського районного суду м. Львова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 року головуючим суддею визначено Мартьянову С.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2024 відкрито провадженняу справіза позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої службиу місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту.

З метою виконання вимог ч.1 ст.189ЦПКУкраїни розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої службиу місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту залишено без руху.

Ухвалою судді від 07.05.2024 року продовжено розгляд цивільної справи №462/466/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої службиу місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту.

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відстуність позиивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Від представника відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача, а також у вирішенні позовних вимог поклалися на розсуд суду.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази у їх сукупності і кожен доказ окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16.06.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 305 КК України (в редакції, чинній на час скоєння злочину) у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією наркотичних засобів та психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього особисто належного йому майна та за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_1 у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією наркотичних засобів та психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_1 рахувати з часу його затримання 30 липня 2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишено без змін взяття під варту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 8148,20 грн. за проведення експертиз.

Речові докази наркотичний засіб гашиш масою 983,16 грам, а також таблетки із психотропною речовиною 3-трифторметил феніл піперазину масою 16,26 грами та бензилпіперазином масою 25,51 грами які перебувають на зберіганні у ВРОВЗ СУ ГУМВСУ у Львівській області, а також пакет із написом «Лідл», чорний поліетиленовий пакет, 2 блокноти із записами, пакет кави «Klassisch», сторінки із газети «Експерс», пульт від магнітофона, гаманець чорного кольору, годинник та емблему з металу жовтого кольору, книжку, страховий поліс знищено.

- паспорт гр. України, паспорт для виїзду за кордон та військовий квиток, свідоцтво про народження та трудову книжку - відповідно до п. 24 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратрури України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною податковою адміністрацією України, Службою безпеки України, Верховним судом України та Державною судовою адміністрацією України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 після набрання вироком законної сили скерувано установі відбування покарання для долучення до особової справи засудженого і зберігання.

- мобільний телефон марки «Нокія» 2610 із карточкою оператора мобільного зв`язку «Діджус» № НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , - мобільний телефон марки «Нокія» 2600С із карточкою оператора мобільного зв`язку «Діджус» - № НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Нокія» 1280 із карточкою оператора мобільного зв`язку «Київстар» - № НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 , ноутбук марки «HP», серійний номер НОМЕР_4 із зарядним пристроєм, 2 телефони марки «Нокія» 6310 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та 220і із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вилучені у ОСОБА_1 конфісковано.

- квитанцію про оплату вартості перевезення, диск із записом з камери відео спостереження, диск із записами результатів експертизи, 7 аудіокасет із записами зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Постановою Франківського ВДВС ЛМУЮ від 09.04.2015 року на підставі виконавчого листа №462/650-13-к виданого 02.03.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

З відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.11.2023 року вбачається, що проведеною перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження N?47087877 з виконання виконавчого листа N?462/650-13-к від 02.03.2015 виданого Залізничним судом м.Львова про конфіскувати в дохід держави все особисте належне майно засудженого ОСОБА_1 .

07.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

09.04.2015 державним виконавцем керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника.

03.08.2016 державним виконавцем керуючись п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до Правила ведення діловодства та архіву в органах державної

виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5 Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Враховуючи вищенаведене, у зв?язку із знищенням виконавчого провадження №47087877 у Відділі відсутня можливість надати матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №462/650-13-к від 02.03.2015 виданого Залізничним районним судом м.Львова для ознайомлення.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2024 року квартира за адресою АДРЕСА_2 належнить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (право власності зареєстровано 11.11.2024 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 5-277, виданий 11.11.2024, видавник: П`ята Львівська нотаріальна контора Львівської області)

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст.317-319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Так, вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження").

На сьогодні позивач, який прийняв спадщину, через наявність арешту на спадкове майно, позбавлений права розпорядженняцим майном.

Таким чином, накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивача у справі, адже відчуження майна, на яке накладено арешт, не є можливим.

Згідно із ч.1,2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба у збереженні подальшого арешту (обтяження) вищезазначеного майна.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.11.2023 року, в якій зокрема вказано, щовиконавче провадження, боржником у якому був ОСОБА_1 , завершено, 03.08.2016 державним виконавцем керуючись п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також суд враховує роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна".

Так, у п.2 постанови зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,45ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі.

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Із врахуванням наведених роз`яснень судом не встановлено підстав для висновку про неналежність суб`єктного складу у даній цивільній справі.

Згідно з ч.1,2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 89, 213 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

За нормою ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, позивач просить суд скасувати арешт, а саме квартири АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_1 , проте як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.11.2024 року відомості щодо обтяжень даного обєкта відсутні. В той час 09.04.2015 року державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про накладання арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 . Дана постанова не була скасована.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та суд вбачає підстави для скасування арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 відповідно до постанови від 09.04.2015 року про арешт майна бборжника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження №47087877.

Керуючись ст. 2, 5, 7, 10, 12-13, 49, 76-82, 89, 141-142, 174, 178, 223, 229, 245, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту, - задовольнити частково.

Скасувати арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 який накладено відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.04.2015 року в рамках виконавчого провадження №47087877.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Конотопська, б. 7.

Суддя Мартьянова С.М.