ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4440/22 Номер провадження 22-ц/814/613/24Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Володимирова Р. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 липня 2023 року та додаткове рішення цього ж суду від 28 серпня 2023 року у складі судді Кузіної Ж. В.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 06.01.2017 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 11.07.2022 у сумі 35 131,31 грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 29 714,17 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 5 417,14 грн, просив про стягнення з ОСОБА_1 вказаної суми з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат.

03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 32 949, 44 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що банком за період з 01 грудня 2019 року по 01 червня 2022 року безпідставно списано відсотки за використання кредитного ліміту в загальному розмірі 32 949, 44 грн, оскільки розмір та порядок нарахування відсотків договором не встановлено.

Крім того, з 26.09.2017 по теперішній час вона перебуває на військовій службі та згідно пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має пільги по нарахуванню процентів за користування кредитом.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2022 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 прийнята до спільного розгляду з первісним позовом за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 липня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06 січня 2017 року у розмірі 29 714,17 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 32 949, 44 грн.

Проведено зустрічне зарахування таких сум та стягнуто різницю між ними у розмірі 3 235,27 грн на користь ОСОБА_1 .

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Компенсовано АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави сплачений судовий збір у розмірі 2 108, 85 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що прострочене тіло кредиту підлягає поверненню банку, в іншій частині відсутні підстави вважати, що сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

В частині зустрічного позову суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що нарахування банком будь-яких процентів та їх погашення за рахунок плати за користування кредитним лімітом є безпідставним, а тому такі /списані з рахунку позичальника кошти підлягають поверненню.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 700 грн.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі на рішення суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову і в частині взаєморозрахунків та ухвалити нове рішення, яким в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що правовідносини між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» врегульовані договором № б/н від 06.01.2017, який недійсним судом не визнавався, а тому до даних правовідносин положення статті 1212 ЦК України не застосовуються.

Оскільки кошти йшли на погашення заборгованості за діючим договором, у тому числі і на погашення боргу за тілом кредиту, то вимоги ОСОБА_1 , які ґрунтуються саме на положеннях статті 1212 ЦК України, а не на нормах, якими врегульовано договірне списання, вважає безпідставними.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» вказує на недоведеність розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката Ткаченко С. В., оскільки доказів про отримання від клієнта ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 10 700 грн на виконання договору про надання правової допомоги суду надано не було.

Вважає, що заявником не доведено фактичності та неминучості таких витрат, а також обґрунтованості їх розміру, а тому компенсація цих витрат у заявленому розмірі неможлива.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко С. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, дійшла наступного висновку.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 06 січня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювального кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно довідки Банку відповідачу ОСОБА_1 на підставі кредитного договору 06.01.2017 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 08/20, а 25.02.2020 карту № НОМЕР_2 з терміном дії до 07/23.

З виписки по картковому рахунку відповідача за договором № б/н за період 06.01.2017 - 12.07.2022 вбачається, що вона користувалася кредитною карткою, знімаючи готівкові кошти, здійснюючи покупки в магазинах, аптеках тощо, здійснювала покупки в Інтернет магазинах, перекази на інші картки, та вносила кошти у часткове погашення кредиту.

Станом на 11.07.2022 нарахована позивачем заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 29 714,17 грн.

Разом з тим, як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_3 від 26.09.2016, старший солдат ОСОБА_3 в період з 17.06.2016 по 20.09.2016 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м. Старобільськ Луганської області.

Згідно довідки форми 5 ОСОБА_2 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 26.09.2017 по теперішній час.

На час виникнення спірних правовідносин частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції Закону № 1275-VII від 20.05.2014 встановлено пільги військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, згідно яких штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У редакції цієї норми згідно Закону № 1357-IX від 30.03.2021, який набрав чинності 23.04.2021, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Таким чином, позичальник ОСОБА_1 , як особа, яка брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Луганській області та перебувала безпосередньо в районі та у період здійснення зазначених заходів, має право на пільги за кредитом, проте внесені нею кошти у погашення кредиту з 01.12.2019 по 01.05.2022 у сумі 32 949,44 грн, всупереч Закону, безпідставно були утримані АТ КБ «ПриватБанк» у сплату процентів за кредитом, що вбачається з наданої банком виписки по рахунку.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У справі, що переглядається, наявні всі обов`язкові умови для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Посилання в апеляційній скарзі на договірний характер спірних кредитних правовідносин не виключає застосування статті 1212 ЦК України до заявлених позичальником зустрічних позовних вимог, оскільки банк не мав права нараховувати та відповідно утримувати проценти за користування кредитом, наданим ОСОБА_1 , таке нарахування відбулось поза межами умов укладеного між сторонами договору та всупереч Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому збереження банком коштів як виконання позичальником зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом є безпідставним.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Отже, суд першої інстанції із урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку, що оспорювана сума, яку АТ КБ «ПриватБанк» у розумінні статті 1212 ЦК України отримав безпідставно, підлягає поверненню ОСОБА_1 шляхом стягнення на користь зустрічного позивача різниці між сумою безпідставно збережених банком коштів та розміром її заборгованості за кредитом в порядку зарахування стягнення грошових сум за первісним та зустрічним позовами, що доводами апеляційної скарги не спростовується.

Переглядаючи додаткове рішення суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до судових витрат.

За приписами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України суд за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо ця сторона доведе неспівмірність витрат.

Матеріалами справи підтверджено , що 29.09.2022 ОСОБА_1 уклала договір № 37 про надання правової допомоги з адвокатом Ткаченко С. В. в суді першої інстанції (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 1447 від 25.03.2015, видане Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення № 3 від 25.03.2015), що підтверджується копією ордеру серії ВІ № 1106024 від 30.09.2022.

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокат Ткаченко С. В. додала додаткову угоду № 2 до договору, акт № 1 наданої правової допомоги та копії квитанцій, що були подані в межах строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, та підтверджують розмір витрат зустрічного позивача на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що адвокат Ткаченко С. В. брала участь у справі, надаючи правничу допомогу ОСОБА_1 у виді консультацій, складання процесуальних документів та представництва її інтересів у суді на загальну суму 10 700 грн, яка відповідає принципу розумності та реальності таких витрат, їх співмірності, та пропорційності задоволеним вимогам і доводами апеляційної скарги не спростовується.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції, які відповідають нормам матеріального і процесуального права, та залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 липня 2023 року та додаткове рішення цього суду від 28 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна