Дата документу 30.12.2024 Справа № 333/1067/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1067/22 Головуючий у суді першої інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/807/2405/24
У Х В А Л А

30 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого Полякова О.З.,

суддів Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мар`єнко Вікторії Юріївни до Комунального підприємства «Водоканал» про скасування наказу про відсторонення від роботи та зобов`язання виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2023 року (повний текст рішення складено 04 квітня 2023 року) позов задоволено.

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 29 листопада 2024 року КП «Водоканал» подалоапеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вобґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2023 року скаржник, посилаючись на ч. 2 ст. 354 ЦПК України, зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення представник підприємства отримав 29 жовтня 2024 року.

Проте зазначену скаржником у клопотанні причину пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не можна визнати поважною з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У цій справі встановлено, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Разом з тим, в обґрунтування клопотання про поновлення строку КП «Водоканал» посилається на рішення РСУ від 02.03.2022 щодо рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану.

Однак колегія суддів не може визнати загальні посилання скаржника на введення воєнного стану в Україні як безумовну причину для поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.

Так, матеріалами справи підтверджено, що представник КП «Водоканал» Нечет О.В. була присутня в судовому засіданні 04 квітня 2023 року під час проголошення рішення, про що свідчитьпротокол судового засідання (а.с. 97). З урахуванням ухвали суду від 25 листопада 2024 року, повний текст оскаржуваного рішення складено в день його проголошення 04 квітня 2023 року (а.с. 105, 122).

Таким чином встановлено, апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» та від 12 листопада 2002 року у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» (рішення від 06 грудня 2007 року) зазначив, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Разом з тим, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження, встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Наведена КП «Водоканал»в апеляційній скарзі причина для поновлення строку не може бути визнана судом поважною, оскільки вона не дає підстав для поновлення такого строку, визначених ст. 358 ЦПК України, з урахуванням того, що апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, необхідно роз`яснити КП «Водоканал» право подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2023 рокуіз зазначенням інших поважних підстав для його поновлення, відповідно до до п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

За ч. 3 ст. 358 ЦПК України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

На підставі ч.2 ст. 354, 357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху і апелянту надати строк для усунення недоліків скарги.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2023 року, наведені Комунальним підприємством «Водоканал».

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для надання суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку.

Роз`яснити апелянту, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки передбачені ч. 4 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: