Номер провадження 2/243/2352/2024
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» грудня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю: секретаря судового засідання Чернікової Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона доводилась дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0703 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:014:2677, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інші спадкоємці першої черги від спадщини відмовились на її користь. ОСОБА_2 прийняла спадщину, була заведена спадкова справа №1267/2006. Пізніше ОСОБА_2 оформила право власності в порядку спадкування за законом на успадкований житловий будинок з господарськимим будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку із відсутністю належного документу у спадкодавця ОСОБА_3 , який би підтверджував його право власності на земельну ділянку. Раніше земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_4 (діду позивачки) на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 29.09.2000. ОСОБА_4 подарував цю земельну ділянку своєму сину батьку позивачки ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Проте ОСОБА_3 після отримання в дар земельної ділянки не оформив на неї право власності в установленому на той час порядку, тобто не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку і не зареєстрував право власності на неї. Таким чином, ОСОБА_2 позбавлена можливості оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину через вищевказані обставини.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0703 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:014:2677, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач, ОСОБА_2 , та представник позивача, адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1583698 від 19 грудня 2024 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 липня 1969 року, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 .

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 20 лютого 1993 року, ОСОБА_6 20 лютого 1993 року уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюб змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26 липня 2006 року.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 02 червня 1950 року, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 04 червня 2002 року.

14 березня 2007 року ОСОБА_2 як спадкоємиця цілої частки майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Трубніковим А.О., на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу КП «БТІ» м. Слов`янськ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 листопада 2007 року, за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 березня 2007 року зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування від 18 липня 2001 року, посвідченого в.о. завідуючої Першою слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області Грецькою Т.П., ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0703 га, що знаходиться на території Слов`янської міської ради по АДРЕСА_1 , та розташований на ній жилий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами. Зазначена земельна ділянка належить дарувателю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №092957, виданого Слов`янською міською радою 29 вересня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7725.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:014:2677, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 18 грудня 2024 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначену земельну ділянку.

Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

18 грудня 2024 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:2677, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначену земельну ділянку.

Таким чином, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на земельну ділянку площею 0,0703 га, кадастровий номер :01:014:2677, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкодавець за життя належним чином не оформив своє право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Стаття 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у передбачений законом строк, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Таким чином, позивач є спадкоємцем земельної ділянки 0,0703 га, кадастровий № :01:014:2677, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , який за життя не оформив належним чином своє право власності на вказану земельну ділянку.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача на задоволення позову та визнання права власності на вказане нерухоме майно, вимога позивача про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, 259, 263 265, 273, ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на земельну ділянку загальною площею 0,0703 га, кадастровий № :01:014:2677, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 31 грудня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова