Справа № 464/8300/23
пр.№ 2/464/360/24
06.02.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
при секретарі судових засідань БРИНОШ А.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою.
В обґрунтування вимог позову покликається на те, що ОСОБА_4 27 червня 2023 року в 13 год. 15 хв. на 46 км автотраси М-09 Тернопіль-Львів-Рава Руська у с.Плугів, керуючи належним позивачу на праві власності автомобілем марки Scania R420L, д.н.з. НОМЕР_1 та причіпом Panav д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з причіпом Kogegel д.н.з. НОМЕР_3 вантажного автомобіля марки DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався попереду, внаслідок чого, належний йому автомобіль та причіп отримали механічні пошкодження, чим завдано позивачу матеріальної шкоди. Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Внаслідок вчиненої ОСОБА_4 дорожньо транспортної пригоди йому заподіяно матеріальну шкоду, загальна вартість задокументованих та підтверджених витрат за роботи та запчастини становить 452347 грн. 72 коп., які просить стягнути з останнього. Просить позов задоволити.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено таку до судового розгляду на 27 грудня 2023 року.
27 грудня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 17 січня 2024 року, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання.
17 січня 2024 року в судовому засіданні продовжено перерву до 06 лютого 2024 року, у зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача просив розглядати справу у його відсутності, надав згоду на винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
По справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
У відповідності до копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль марки Scania R420L д.н.з. НОМЕР_1 та серії НОМЕР_6 причіп марки Panav NV35 д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_6 (а.с.10-11).
Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Правовідносини, що виникли між сторонами є деліктними, та регулюються ст.ст.1166,1167,1192 ЦК України.
Постановою Золочівського районного суду м.Львова від 01 серпня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, оскільки 27 червня 2023 року в 13 год. 15 хв. на 46 км автотраси М-09 Тернопіль-Львів-Рава Руська у с.Плугів, керуючи автомобілем марки Scania R420L, д.н.з. НОМЕР_1 та причіпом Panav д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з причіпом Kogegel д.н.з. НОМЕР_3 вантажного автомобіля марки DAF XF105.460 д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався попереду, внаслідок чого, автомобіль та причіп отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1, 13.1 ПДР (а.с.12).
З урахуванням викладеного, суд вважає вину відповідача ОСОБА_4 , у вчиненні ДТП доведеною, оскільки він допустив порушення вимог ПДР України, що перебували у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджено постановою суду.
Ушкодження, завдані транспортному засобу марки Scania R420L, д.н.з. НОМЕР_1 зафіксовано у протоколі огляду транспортного засобу №8639 (дефектна відомість) (а.с.17-18) та ремонтній калькуляції №8639 від 30 жовтня 2023 року (а.с.19-33).
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, крім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Проте, у відповідності до вимог статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Верховний Суд у своїй постанові від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17 дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
На підтвердження вищевикладеного, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-ІУ, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166,1187,1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позову, тому такий підлягає до задоволення.
У відповідності до ст.76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи викладене, сума збитку, яку позивач поніс на відновлення свого порушеного права ремонту ушкодженого автомобіля, підлягає стягненню з відповідача, як винної в ДТП особи, на користь позивача. Суд вважає, що спричинені матеріальні збитки у розмірі 452347 грн. 72 коп. вартість відновлювального ремонту, підлягають стягненню на користь позивача у повному обсязі з ОСОБА_4 , оскільки збитки спричиненні з вини останнього, через порушення ним ПДР України.
Крім того, на підставі вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 4523 грн. 48 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 135, 137, 139, 141, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , 452347 грн. 72 коп. матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та 4523 грн. 48 коп. сплаченого судового збору за подання позову, а всього 456871 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК