Справа №536/3172/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Баранська Ж.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес Позика», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Браташ Ю.П. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Бізнес Позика», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису № 19689, вчиненого 19.12.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. щодо стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 110917-КС-009 від 22.04.2021 року на користь ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів у розмірі 74 544,77 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із позовною заявою подана заява про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, встановлено наступне.

Змістом позовних вимог є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 19 грудня 2021 року за номером 19689 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості у розмірі 74 544 грн. 77 коп.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем позов пред`явлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», яке являється стягувачем у виконавчому провадженні з виконання спірного виконавчого напису та знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач при подачі позову до Кременчуцького районного суду Полтавської області керувався правилами саме альтернативної підсудності цивільних справ та вказав, що даний позов подається за правилами частини 12 статті 28 ЦПК України за місцем виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, тобто за місцем реєстрації позивача АДРЕСА_1 .

Однак, з таким тлумаченням позивачем норми частини 12 статті 28 ЦПК України погодитися не можна, враховуючи положення чинного законодавства, справа не підсудна Кременчуцькому районному суду Полтавської області, виходячи з наступного.

Згідно положень пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій.

Зі змісту доданих до позовної заяви документів вбачається, що позивач ОСОБА_1 яка являється боржником у виконавчому провадженні, отримує дохід у В/Ч НОМЕР_1 , де перебуває на виконанні постанова приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. від 02 грудня 2024 року про звернення стягнення на дохід боржника про стягнення коштів за виконавчим написом із доходів позивача у В/Ч НОМЕР_1 , місцем реєстрації якого є: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Святошинського районного суду м. Києва та є місцем виконання оспорюваного виконавчого документу.

Отже, в даному випадку виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчиняються за місцем отримання доходів боржника ОСОБА_1 , що відповідно до положень статтей 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій, а отже, являється місцем виконання виконавчого напису.

За вимогами частини 3 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно матеріалів позову жодних виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 68616622 на території Кременчуцького району Полтавської області приватним виконавцем не здійснювалось.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 37 Постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

З урахуванням викладеного, позовна заява не підсудна Кременчуцькому районному суду Полтавської області, у зв`язку із чим підлягає передачі за належною підсудністю за місцем знаходження відповідача до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 31, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес Позика», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - передати до Печерського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяЖ. О. Баранська