Єдиний унікальний номер справи 183/6455/24
Провадження № 2/183/3111/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року м. Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 9801965. Також, 17 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 103900547. 28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу № 28112023, згідно якого до позивача перейшли Права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрах Боржників, в тому числі і відповідача, на суму 20 650,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 14 700,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 950,00 грн. заборгованість за комісією, та на суму 17759,00 грн., з яких: 4 300,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 12 642,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 817,00 грн. заборгованість за комісією.

Таким чином позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у зазначеному розмірі та судові витрати.

Ухвалою суду від 03 липня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву.

Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

Судом установлено, що 13 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 9801965, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000,00 грн., строком на 102 дні, зі сплатою 2,00 відсотків протягом пільгового періоду користування кредитом та 3,00 відсотків протягом поточного періоду користування кредитом. Також відповідно до п. 1.5.1. вищевказаного Кредитного договору передбачена комісія за надання кредиту: 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с. 6-11, 12, 13).

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором.

Також, 17 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 103900547, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4 300,00 грн., строком на 102 дні, зі сплатою 2,00 відсотків протягом пільгового періоду користування кредитом та 3,00 відсотків протягом поточного періоду користування кредитом. Також відповідно до п. 1.5.1. вищевказаного Кредитного договору передбачена комісія за надання кредиту: 817,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с. 20-25, 26, 27).

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором.

Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договорами, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2024 року утворилася заборгованість за Кредитним договором № 9801965 від 13 липня 2023 року у розмірі 20 650,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 14 700,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 950,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 19), та за Кредитним договором № 103900547 від 17 липня 2023 року у розмірі 17 759,00 грн., з яких: 4 300,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 12 642,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 817,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 30).

Позивач набув права вимоги за зазначеними вище договорами на підставі Договору факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло Право Вимоги, до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі й до боржника ОСОБА_1 , яка має непогашену заборгованість за Кредитним договором № 9801965 у розмірі 20 650,00 грн., та за Кредитним договором № 103900547 у розмірі 17 759,00 грн. (а.с. 14-16, 17, 18, 28, 29).

Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договорами у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Вищевказані Кредитні договори підписані з використанням електронного підпису, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісним кредиторам.

Позивачем заявлено позовні вимоги в межах сум та складових розміру вимог, які мали первісні кредитори.

У відповідності до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками.

Проте, з огляду на надані суду матеріали, суд висновує, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії виходячи з такого.

Так, положенням п.1.5.1. вищевказаних Кредитних договорів передбачена сплата клієнтом (відповідачем) комісії за надання кредиту у розмірі 950,00 грн. та 817,00 грн.

Однак, у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У цій справі комісійна винагорода за надання кредитів відповідає загальним зобов`язанням кредитної установи та звичайній її діяльності, є обставиною укладення кредитних договорів, оскільки без надання кредитів договори не вважались б укладеними з огляду на ст. 1046 ЦК України, в Договорах чітко викладено про те, що кредит, виданий відповідачеві є споживчим, з позовної заяви та наданих до неї документів не вбачається інших сум, включених до складу комісії, ніж за надання кредиту. Відтак положення про комісію є нікчемним.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит № 9801965 від 13 липня 2023 року на суму 19 700,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 14700,00 грн. сума заборгованості за відсотками, та за Договором про споживчий кредит № 103900547 від 17 липня 2023 року на суму 16 942,00 грн., з яких: 4 300,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 12 642,00 грн. сума заборгованості за відсотками. У решті позову належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2888,70 грн. (36 642 х 3028: 38 409,00).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:

- за Договором про споживчий кредит № 9801965 від 13 липня 2023 року, яка утворилась станом на 30 квітня 2024 року у розмірі 19 700 (дев`ятнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 14700,00 грн. сума заборгованості за відсотками;

- за Договором про споживчий кредит № 103900547 від 17 липня 2023 року, яка утворилась станом на 30 квітня 2024 року у розмірі 16 942 (шістнадцять тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок, з яких: 4 300,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 12 642,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати зі сплати судового збору в сумі 2888,70 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім гривень 70 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено і підписано 27 грудня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна