Справа №: 164/1112/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Невара О.В.,

при секретарі Шумік О.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще за свого життя 3 жовтня 2020 року склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А., згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу ОСОБА_1 . Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 позивач своєчасно у визначений законом термін прийняв, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, подав відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцем за законом на це майно, крім позивача, є дочка спадкодавця - відповідач ОСОБА_2 , однак вона будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , у визначений законом термін не вчинила, на спадкове майно не претендує. Окрім іншого майна, ОСОБА_3 належали житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 ,які вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила у володіння та управління спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 ,які належали ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 вона не заперечує, просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 .

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК, ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 являлася власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 її дочка ОСОБА_3 своєчасно у визначений законом термін прийняла, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила у володіння та управління спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще за свого життя 3 жовтня 2020 року остання склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А., згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу ОСОБА_1 . Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 позивач своєчасно у визначений законом термін прийняв, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, подав відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцем за законом на це майно, крім позивача, є дочка спадкодавця - відповідач ОСОБА_2 , однак вона будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , у визначений законом термін не вчинила, на спадкове майно не претендує. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 3 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1988, свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 14 червня 2023 року та серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 2022 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 26 травня 2023 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 26 травня 2023 року, довідки Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області № 517 від 14 березня 2023 року, витягу з погосподарських книг с. Троянівка Камінь-Каширського району Волинської області, технічного паспорта на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 485/02-31 від 10 липня 2023 року, нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, повідомлень Маневицької державної нотаріальної контори № 787/01-16 від 30 серпня 2024 року та № 1338/01-16 від 23 грудня 2024 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 , фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1233, 1235, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 524, 529, 534, 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 ,які належали ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2024 року.

Суддя районного суду О.В. Невар