ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4329/24
Провадження № 2-о/210/108/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Чайкіної О.В.

за участю секретаря судового засідання - Ворони Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Касьяна Миколи Степановича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 , заінтересована особа Територіальна громада в особі Криворізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Касьян М.С. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення мотивуючи свої вимоги тим, щоз 2010 року заявниця, ОСОБА_1 , проживала однією сім`єю як чоловік та дружина з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 квартирі заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, які притаманні чоловіку і дружині, проводили разом дозвілля. Вона завжди вважала ОСОБА_2 своїм чоловіком, а він її своєю дружиною.Однак шлюб між ними зареєстрований не був.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. На день смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в якій останній був зареєстрований на момент смерті. За життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не склав. Після його смерті за заявою ОСОБА_1 у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Січкар Б.В., було відкрито спадкову справу. Інших заяв від будь-яких осіб, які б вважали себе спадкоємцями, подано не було.Однак, 16 липня 2024 року приватним нотаріусом було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно долучити до спадкової справи рішення суду, що набрало законної сили, про підтвердження факту проживання нею зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити у судовому порядку факт проживання заявниці разом з померлим ОСОБА_2 в період часу з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рух по справі

Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні, витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Богдани Валеріївни належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та викликані свідки.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала вимоги та обставини, зазначені в заяві. Додатково пояснила, що під час проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 , у зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебувала. Їй відомо, що ОСОБА_2 багато років назад перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, з якою мав спільну дитину, однак і дитина, і дружина давно померли. Мали з ОСОБА_2 спільний бюджет, останній особисто сплачував за місцем її реєстрації послуги з електропостачання.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_3 підтримала вимоги та обставини, зазначені в заяві.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що із заявницею у неї дружні стосунки, оскільки мешкають по сусідству у одному під`їзді. Також була давно знайома з померлим ОСОБА_2 , оскільки його мама колись мешкала у їхньому під`їзді. Їй відомо, що Зборовська ОСОБА_5 мешкали однією сім`єю як чоловік і жінка не менш як сім років, точно не пам"ятає з якого саме часу, десь з 2015 року не пізніше. Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Між ними були теплі стосунки, вони піклувалися один про одного. Також ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_2 . Вона, свідок, особисто бачила, як в день смерті ОСОБА_2 до них приїздила швидка допомога. Свідок підтримувала заявницю. У померлого не було близьких родичів, окрім заявниці. Син помер у віці 7-9 років, колишня дружина теж померла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона мешкає із заявницею у одному будинку, але у сусідніх під`їздах. Перебуває із заявницею у дружніх стосунках. За життя ОСОБА_7 дружила з ними сім`ями. Їй відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мешкали однією сім`єю як чоловік і жінка не менш як з 2017 року, а той й раніше, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Між ними існували теплі стосунки, вони піклувалися один про одного. Сім"я була дружньою. У померлого був будинок, його вони використовували як дачу. Дітей спільних не мали. Заявниці має дітей від іншого шлюбу, діти вже дорослі, з колишнім чоловіком розлучилася ще до знайомства з ОСОБА_2 . Колишній чоловік десь виїхав, де він перебуває не відомо. У ОСОБА_10 своїх дітей не було. У зареєстрованому шлюбі він не перебував.

На виконання ухвали від 07 серпня 2024року до суду була надана копія спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане 04 січня 2024 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради (а.с.12).

З пояснень заявниці у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`ять років проживали разом за місцем реєстрації заявниці, а саме у квартирі АДРЕСА_3 , мали спільний бюджет, вели спільне домашнє господарство.

Під час проживання однією сім`єю, а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 , у зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували, що встановлено поясненнями заявниці, копією рішення суду, та не спростовано іншими доказами по справі.

ОСОБА_1 з 26.02.2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що вбачається з паспорту (а.с. 8,9), довідки.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2012 року розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 , 1973 року народження , та ОСОБА_11 , 1961 року народження, зареєстрований 09 грудня 2005 року Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 729, від якого сторони мають доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з витребуваної спадкової справи (а.с.44-61)

Як встановлено із матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. від 16 липня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку з тим, що спадкоємиця ОСОБА_1 не надала документів, що підтверджують її належність до четвертої черги спадкування у відповідності до статті 1264 ЦК України, а саме документи, що підтверджують факт проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття його спадщини (а.с.61).

З дослідженої судом спадкової справи № 3/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено, що після його смерті з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася заявниця ОСОБА_1 .

Крім неї з заявою про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався.

З наявних у спадковій справі витягів державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_13 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ; батько ОСОБА_14 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_2 за життя перебував у шлюбі з ОСОБА_15 , шлюб розірвано 14.11.1988року, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_9 народився син - ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Крім того, ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_17 , шлюб розірвано 06 квітня 1992 року.

Таким чином за матеріалами справи не встановлено спадкоємців першої та другої черги спадкування, заповіт за життя ОСОБА_2 не складав.

ОСОБА_2 за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , особисто сплачував послуги з електропостачання, що встановлено з квитанцій АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 73-78.).

ОСОБА_2 12.11.2015 року уклав з КМВЕ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» договір № 2180006 та додаткову угоду до договору № 2180006, як споживач квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що вбачається з договору №2180006 (а.с. 67-71) та додаткової угоди від 12.11.2015 (а.с. 72).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 мешкали однією сім`єю як чоловік і жінка у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 понад п`ять років до часу смерті ОСОБА_2 , вели спільне господарство, мали теплі стосунки, піклувалися один про одного, ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали однією сім`єю як чоловік і жінка понад п`ять років до часу смерті останнього, вели спільне господарство.Між ними існували теплі стосунки, вони піклувалися один про одного.

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені, окрім визначених у частині першій статті 315 ЦПК України, інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Такі факти повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; і такі факти не пов`язуються з подальшим вирішенням спору про право в судовому порядку,

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тобто і для «фактичного подружжя» повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю заявлена з певною правовою метою визначення правового статусу спадкоємця за законом четвертої черги спадкування .

Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки (постанова Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 133/960/19 провадження № 61-18742св20).

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (постанова Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю, судом до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; відомості щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; документи, що підтверджують витрачання коштів на спільні цілі (квитанції по сплаті послуг з електропостачання) та інші письмові докази.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтю 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦКУ).

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 до суду з метою встановлення факту її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 до моменту його смерті є визначальним для реалізації нею права на спадкування, оскільки на день смерті вони значились зареєстрованими за різними адресами, однак фактично проживали разом за адресою заявниці: АДРЕСА_4 .

Ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , у зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували.

З наданих договорів та квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг вбачається, що померлим за місцем фактичного проживання зі ОСОБА_1 , здійснювалась оплата нарахованих послуг з електропостачання та були укладені особисто, як споживачем, договори про користування електричною енергією.

Покази допитаних під присягаю свідків узгоджуються з поясненнямизаявниці, її представника, а так само і письмовими матеріалами справи, щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю.

Допитані у судовому засіданні свідки не є заінтересованими особами, тому вважати їх покази недостовірними у суду відсутні підстави.

Крім того, з матеріалів справи достаменно встановлено, що ОСОБА_2 фактично мешкав без реєстрації за місцем реєстрації заявниці - у квартирі АДРЕСА_5 , що вбачається з договорів та платіжних квитанції. Крім того, за цією ж адресов ОСОБА_2 мешкав і на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявницею надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю щонайменше сім років, а саме з 01 січня 2014 року і до моменту відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_4 , тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Крім того, факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можна встановити лише після 1 січня 2004 року (після набуття чинності СК).

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту про проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу однією сім`єю підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.81, 89, 258-259, 263-265, 294, 315, 316, 318,319, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Касьяна Миколи Степановича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 , заінтересована особа Територіальна громада в особі Криворізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -, - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_2 проживала з спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , більше 5 (п"яти) років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_12 і до дня його смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ;

- заінтересована особа: Територіальна громада в особі Криворізької міської ради, місцезнаходження: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1.

Суддя: О. В. Чайкіна