СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 755/13767/24

пр. № 2/759/6068/24

28 листопада 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Хвостенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернусь до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розмірів аліментів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Рішенням Апеляуційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, яке постановою Верховного суду від 16.04.2018 року залишено без змін, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача алісменти на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000, 00 грн. Вказує, що на почтаку повномаштабного вторгнення російської федерації в Україну, у зв`язку з боями під Києвом, у дочки виник психологічний розлад, який проявлялвсчя у панічному страху, тому задля її безпеки позивач звільнилася з роботи і 05.03.2022 року вони виїхали за кордон. Окрім того, зазначає, що мтаеріальний стан відповідача з 2017 року зеачно покращився, оскільки під час розгляду справи №755/13110/16-ц судом встановлено, що відповідач працює на підприємстві у свого батька ФОП ОСОБА_4 , на посаді фінансового директора і його заробтна плата складає 1150, 00 грн. У власності відповідача є частка квартири ум. Києві, де він зареєстрований, будинок у с. Софіїаська Борщагівка, земельна ділянка, нежитлові примфіщення, автомобіль, мопед. Крім того, вказує, що відповідчач продав нерухоме та рухоме майно, та отримав значні кошти.

Позивач не має можливості забезпечувати дитину на достатньому рівні.

На підставі наведеного, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягуваних на підставі Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 року та просить стягувати з відповідача на її користь алісменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій горошовій сумі у розмірі 15000, 00 грн.

Ухвалою суду від 04.10.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.

Відзив на позов матеріали справи не містять.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Верховного суду від 16.04.2018 року, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000, 00 грн., щомісячно, починаючи з жня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. Правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Заявляючи позовні вимоги про зміну розміру аліментів позивач зазначила про погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Судом критично оцінюються посилання позивача на те, що позивач втратила роботу і її матеріальний стан погіршився, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст. 77, 78, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не доведено вказаного у позовній заяві.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що вона намагалась знайти роботу (реєстрація на «біржі праці» в органі соціального захисту, пошук роботи за допомогою відповідних ресурсів.

Сам же по собі факт, що у відповідач працює на підтприємстві у батька ФОП ОСОБА_4 на посаді фінансового директора і його заробітна плата складає 1150, 00 грн., не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів, асаме доказів про покращення його матеріального стану до позову не додано.

Усі інші доводи та твердження позивача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 141, 180, 182, 183, 185, 191 СК України, та, керуючись ст. ст. 10-13, 19, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Журибеда