Провадження № 2/641/1311/2024 Справа № 641/1274/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Робочої М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року в розмірі 112 804 грн. 94 коп., з яких 45 518,98 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 26 019,10 грн. заборгованість за відсотками, 41 266,86 грн. заборгованість за комісіями, та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.05.2019 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року відповідно до умов якого відповідачу було надано 49 999 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21.99% та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені вказаним договором. Строк надання кредиту 60 місяців.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року.

Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 112 804,94 грн., з яких: 45 518,98 грн. заборгованість за основним боргом; 26 019,10 грн. заборгованість за відсотками; 41 266,86 грн. заборгованість за комісіями.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

В наданому до суду відзиві на позов зазначила, що відповідно до копії кредитного договору № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року вбачається, що вона не підписувала вказаний договір, як і не підписувала графік платежів, паспорт споживчого кредиту. Крім того матеріали справи не містять даних про те, що вона ознайомлювалась з Правилами надання грошових коштів.

Щодо розміру заборгованості, яку позивач просить стягнути з неї зазначила, що заявлені позивачем сума процентів не ґрунтується на умовах договору, та не відповідає наданому до суду розрахунку заборгованості.

Також посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України вказала, що розмір нарахованих відсотків та комісій значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту.

Відповідач вказала, що позивачем до суду не було надано доказів на підтвердження направлення їй вимоги про дострокове погашення суми заборгованості за кредитним договором.

З приводу договору факторингу укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» № 07072023 вказала, що позивачем до суду надано вказаний договір не в повному обсязі, а тільки окремі його сторінки, не надано копії платіжного документа на підтвердження факту оплати за вказаним договором.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 03.05.2019 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року відповідно до умов якого відповідачу було надано 49 999 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21.99% та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені вказаним договором. Строк надання кредиту 60 місяців.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану проценту ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржу банку).

Станом на день укладення договору змінна частин ставки, визначена за Рішенням Правління банку, становить 9,5%, що разом з Маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99% .

Згідно до п. 1.7 кредитного договору банку вправі зменшити процентну ставку, вказану в пункті 1.4 договору на 10% у разі настання кожної з нижчевказаних подій та надання позичальником відповідних документів в термін 30 днів від дати видачі кредиту.

Пунктом 1.9 кредитного договору встановлено, що позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики.

Крім того п. 3.3.1 кредитного договору за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострчоену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна ставка неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

Окрім того 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року.

Згідно до копії платіжної інструкції № 19913 від 11.07.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь АТ «Ідея Банк» 15 300 000 грн., в рахунок оплати за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року.

Позивачем зазначено, що в період дії договору відповідач не дотримувалася умов кредитного договору, внаслідок неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 кредитних зобов`язань заборгованість за кредитним договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором в розмірі 112 804,94 грн., з яких: 45 518,98 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 26 019,10 грн. заборгованість за відсотками, 41 266,86 грн. заборгованість за комісіями.

Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредит за договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року, що окрім іншого підтверджується ордером-розпорядженням № 1 від 03.05.2019 про отримання кредиту в розмірі 45 661,19 грн., сплати страхового платежу в розмірі 4337,81 грн., проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула, тому наявні підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 45 518,98 грн.

Щодо стягнення відсотків та комісії суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

За умовами кредитного договору № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року сторони погодили строк кредитування 60 місяців.

Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 30.01.2024 року. При цьому розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року виконаний за період з 07.07.2023 року по 31.01.2024 року, а за період до 06.07.2023 року розрахунок заборгованості в матеріалах справи відсутній.

Отже, виходячи з того, що позивачем до суду не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року за період до 06.07.2023 року, то суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків, комісій за користування кредитом, зокрема, в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив позивач, нараховуючи такі відсотки і комісії.

Разом з тим в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості відсотків та комісій за користування кредитами.

Тому суд вважає, що за відсутності інших доказів, наявні в матеріалах справи розрахунок заборгованості, не містять детального розрахунку такої заборгованості, з якого б вбачалося здійснення боржником останньої оплати за кредитом, дані щодо руху коштів на рахунку, інформацію про внесення/невнесення відповідачкою коштів на погашення кредиту та на оплату відсотків щомісячно, оплату комісій, не можуть слугувати належними доказами наявності у відповідача заборгованості по сплаті відсотків і комісій перед позивачем у заявленому ним до стягнення розмірі.

Крім того, сам по собі договір факторингу та реєстр прав вимоги до нього, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених обставин, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо недоведеності позивачем обґрунтованості вимог в частині стягнення відсотків і комісій.

В той же час, надані виписки за кредитними договорами не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині, оскільки в даних виписках не міститься інформація про розмір відсоткової ставки, розмір комісії, які застосовувалися АТ «Ідея Банк», що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування відсотків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Виходячи з того, що в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості за відсотками і комісіями, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення відсотків і комісій за кредитним договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року, оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано суду належних доказів на її підтвердження, тоді як саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення заявлених позовних вимог.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статті 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № Z06.00506.005210235 від 03.05.2019 року в розмірі 45 518,98 грн., в межах пред`явлених позовних вимог підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263,267,279,280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Z06.00506.005210235 від 03 травня 2019 року в розмірі 45 518 (сорок п`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2024 року.

Суддя М.Ю.Онупко