Єдиний унікальний номер 728/3618/23
Номер провадження 2/728/99/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Бахмач Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Роздайбіди О.В.

при секретарі Петренко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування та як членів колгоспного двору, оскільки вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, так як право власності на зазначений будинок не зареєстровано.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, але у своїх заявах просили суд розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Дмитрівської селищної ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. У визначений судом строк відзив на позов не подали.

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.20)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.19 зварот).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали шлюб 25.10.1956 року (а.с.22 зворот) та були батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.19,22)

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23 зворот).

Як вбачається зі змісту довідки за № 28, виданої 24.03.2023 року Дмитрівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області, домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого рахувались: голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , внука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.18)

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі, як спадкоємці за законом у передбаченний законодавством шестимісячний термін прийняли спадщину після їх смерті, оскільки звернулися з відповідними заявами до нотаріуса.

Зі змісту довідки, виданої 23.03.2023 року № 211 виданої КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 не зареєстровано. Самочинного будівництва не виявлено (а.с.28).

Згідно з технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1 дане будинковолодіння збудоване у 1960-2000 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці. Його оціночна вартість становить 89371.61 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості22.03.2023 року (а.с.25-29).

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на власність членів припиненого колгоспного двору.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 голов двору ОСОБА_3 , дружині ОСОБА_5 , сину ОСОБА_6 , невістці ОСОБА_2 , внуку ОСОБА_3 , внуці ОСОБА_8 належало право власності на зазначений житловий будинок як члени колгоспного двору в рівних частинах.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у реалізації спадкових прав після померлих в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення спадкодавцями за час життя права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 24).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_5 має право на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 являється спадкоємцем за законом після померлго чоловіка ОСОБА_6 має право на1/8 частину зазначеного вище будинковолодіння, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за ними право власності у відповідих частинах житлового будинку з надвірними будівлями після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом».

Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…».

До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі, без винятку об`єкти нерухомості, введено лише з 29.06.1998 року, коли набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власної на об`єкти нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року за № 121. За таких обставин, права, набуті у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, але без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому порядку.

Як члени колгоспного двору, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мають право по 1/6 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказану частину будинку у передбаченому законом порядку позбавлені можливості через відсутність відповідних документів, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за ним слід визнати право власності по 1/6 частині, як членів колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 1218, 1261 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 76-81, 89, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, п.23 ППВС України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування, як спадкоємцем за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування, як спадкоємцем за законом, після померлого15.05.2013 року чоловіка ОСОБА_6 право власності на 1/8 частину та 1/6 частину, як члена колгоспного двору житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 . право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована і проживає АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрована і проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстрований і проживає АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Позивач: ОСОБА_4 , зареєстрована і проживає АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: Дмитрівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області, смт. Дмитрівка Ніжинського району Чернігівської області, вул. Незалежності,18, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя О.В. Роздайбіда