Номер провадження 2/243/2331/2024
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

«31» грудня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Чернікової Ю.К.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 08.10.2018 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 40000.00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії -05/22, тип -Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 08.10.2018 року, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 19.11.2024 року має заборгованість 47253.09 грн., яка складається з наступного: 39473.21 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7779.88 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2018 року в розмірі 47 253,09 грн., а також судові витрати по справі у сумі 2422,40 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

19 грудня 2024 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

23 грудня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чередниченко Ю.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги АН №1061042 від 23 липня 2024 року, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що текст укладеного договору відповідач не читав, не був ознайомлений з його умовами. Вважає, що ним була сплачена позивачу вся сума грошових коштів за кредитом. В анкеті-заяві, яка була підписана відповідачем при оформленні кредитного договору, відсутні умови щодо розміру відсотків за користування даним кредитом, а Умови та правила надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, він не підписував, а тому не визнає і вважає, що вони не можуть розцінюватися судом як частина вищезазначеного кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Зазначає, що відсутні підстави вважати, що вони з позивачем уклали даний кредитний договір в письмовій формі, а тому посилання позивача на умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитом та на відповідальність за даним кредитним договором є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону. Вважає, що до даних правовідносин може бути застосований форс-мажор - непереборна сила в умовах воєнного стану, ознаками якого є надзвичайність і невідворотність (стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»), а також об`єктивний причинний зв`язок з наслідком у формі невиконання зобов`язання. Для договірних зобов`язань форс-мажор є передумовою звільнення від відповідальності за неналежне виконання або порушення зобов`язання. З 24 лютого 2022 року має місце повномасштабна агресія Російської Федерації на території України. З першого дня місто Слов`янськ Донецької області, в якому проживає відповідач, безперервно відчуває на собі, а разом з містом і мешканці міста, жахливі, криваві прояви даної агресії. Відповідач зареєстрований та проживає у місті Слов`янську Донецької області, яке є прифронтовим містом. Дане місто знаходиться в декількох десятках кілометрів від фронту, і фронт все більше наближається до міста. Кожного дня місто знаходиться під ракетним обстрілом. Житло, в якому проживає відповідач, вже зазнало деяких пошкоджень від даних обстрілів. Життя відповідача постійно знаходиться в небезпеці. Відповідач постійно перебуває у стані значного стресу, емоційної напруженості, що викликає необхідність придбання заспокійливих лікарських препаратів. На момент строку дії вищезазначеного договору відповідач зовсім не працював та не мав будь-яких доходів. На теперішній час він має незначні нерегулярні доходи, розмір яких дозволяє лише існувати за останньою рисою бідності.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

08 жовтня 2018 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву № б/н та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms, на підставі чого йому був відкритий картковий рахунок та видана кредитна картка, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 40 000,00 грн., що підтверджується Випискою по рахунку.

Відповідно до анкети-заяви, відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, пам`яткою клієнта та тарифами, складає між ним та Банком договір банківського обслуговування.

Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії -05/22, тип -Універсальна GOLD.

Крім того, 08 жовтня 2018 року ОСОБА_2 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитуванню по картковим рахункам.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 19 листопада 2024 року становить 47 253,09 грн., яка складається з наступного: 39 473,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 779,88 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

У відзиві відповідач просив витребувати у банку первинні бухгалтерські банківські документи щодо укладення вищезазначеного кредитного договору №б/н від 08 жовтня 2018 року, а також Умови та Правила надання банківських послуг, які є частиною вищезазначеного кредитного договору, що суд вважає недоцільним, оскільки всі ці документи були долучені позивачем до позовної заяви при зверненні до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 08 жовтня 2018 року, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, які суд розцінює як паспорт споживчого кредиту до умов та правил надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та виписку з рахунку позичальника; анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 08 жовтня 2018 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту. Додана до позовної заяви підписана сторонами роздруківка інформації з контактними даними кредитодавця, яка судом розцінена як паспорт споживчого кредиту, містить відомості по двох типах кредитного продукту: Універсальна та Універсальна Голд. Вказані письмові докази не свідчать, що відповідачу було встановлено кредитний певний ліміт, який позивач просить стягнути як заборгованість за простроченим тілом кредиту. У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 08 жовтня 2018 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 жовтня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18 грудня 2024 року), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного зі ОСОБА_2 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року справа № 393/126/20.

В зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги наданий позивачем паспорт споживчого кредиту від 08 жовтня 2018 року.

На підтвердження суми заборгованості позивачем також надано виписку за договором б/н, укладеним зі ОСОБА_2 , за період з 08.10.2018 по 26.11.2024, якою підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно користувався кредитними коштами, наданими банком та періодично погашав заборгованість.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВС від 17 грудня 2020 року у справі 278/2177/15-ц та від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

На період воєнного стану термін дії усіх пластикових карток було автоматично продовжено на 30 місяців, тож картки продовжували працювати без обмежень як для оплати покупок, будь-яких послуг, так і отримання готівки.

Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту, відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Досліджуючи надану виписку за договором б/н, укладеним зі ОСОБА_2 , за період з 08.10.2018 по 26.11.2024, суд встановив, що відповідач почав користуватись карткою НОМЕР_1 з 08 жовтня 2018 року, відповідач використовував кредитні кошти та в повному обсязі сплачував виникаючу заборгованість. Проте, починаючи з 27 травня 2020 року на картці утворився мінусовий залишок після операції, який збільшувався до 01 січня 2023 року. Відповідач у період з 27 травня 2020 року по 01 січня 2023 року продовжував користуватися кредитними коштами (шляхом зняття готівки, розрахунків в магазинах тощо) та частково сплачував заборгованість. За період виникнення мінусового залишку на картці відповідача, тобто, з 27 травня 2020 року по 01 січня 2023 року, відповідач загалом витратив 78 513,71 грн., що було розраховано судом шляхом складання сум, зазначених у виписці за вказаний період, без врахування нарахованих банком відсотків. В той же час, за період виникнення мінусового залишку на картці відповідача, тобто, з 27 травня 2020 року по 01 січня 2023 року, відповідач здійснював часткову оплату заборгованості за договором, що склала 67 104,64 грн., розраховану судом шляхом складання сум, зазначених у виписці за вказаний період. Таким чином, залишок непогашеної заборгованості за тілом кредиту склав 11 409,07 грн. /78 513,71 67 104,64/.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд, враховуючи, що доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 409,07 грн.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн.

Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 2 422,40 грн. (3 028 х 0,8), який сплачений позивачем.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості зі ОСОБА_2 у розмірі 11 409,07 грн.

Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 24,14 % ((11 409,07 грн. задоволені вимоги) / (47 253,09 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 584,77 грн. (2 422,40 грн. сплачений судовий збір * 24,14 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 584,77 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268,280-283 ЦПК України, ст. ст. 526,527,530,1048,1049,1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду невідомі, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ), заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2018 року в розмірі 11 409,07 грн. (одинадцять тисяч чотириста дев`ять грн. 07 коп.), яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 409,07 грн. (одинадцять тисяч чотириста дев`ять грн. 07 коп.) та судовий збір у сумі 584,77 грн. (п`ятсот вісімдесят чотири грн. 77 коп.).

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 31 грудня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова