Номер провадження: 22-ц/813/6010/24
Справа № 522/6607/24
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Споживчого товариства «Сузір`я Плюс»

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Споживчого товариства «Сузір`я будова», Споживчого товариства «Сузір`я плюс» про визнання майнових прав,

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває вказана вище цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до СТ «Сузір`я будова» та СТ «Сузір`я плюс» визнання майнових прав, у якій позивачі просять визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнове право (яке є спільною сумісною власністю подружжя) на квартиру АДРЕСА_1 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057), за адресою в АДРЕСА_2 , згідно з Договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/156 від 03.03.2018.

Також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просили заборонити СТ «Сузір`я будова» та СТ «Сузір`я плюс» у будь-який спосіб відчужувати (передавати) будь-яким іншим особам майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв.м. в секції номер 4 на 11 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057), за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести у подальшому до відчуження спірного об`єкту нерухомості на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення по справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову. Заборонено Споживчому товариству «Сузір`я будова» та Споживчому товариству «Сузір`я плюс» в будь-який спосіб відчужувати (передавати) будь-яким іншим особам майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв.м. в секції номер 4 на 11 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057) в АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі відповідач СТ «Сузір`я Плюс», посилаючись на відсутність між ним та позивачками будь-яких правовідносин та спору, тотожність вжитих судом заходів забезпечення позову, позовним вимогам, просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року у частині заборони СТ «Сузір`я будова» та СТ «Сузір`я плюс» у будь-який спосіб відчужувати (передавати) будь-яким іншим особам майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв.м. в секції номер 4 на 11 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057), за адресою: АДРЕСА_2 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, просили залишити ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року без змін, як законну та обґрунтовану.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, із заявами (клопотаннями) про відкладення розгляду справи не зверталися, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зауважує про таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зауважує, що у прохальній частині апеляційної скарги СТ «Сузір`я Плюс» просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року у частині заборони СТ «Сузір`я будова» та СТ «Сузір`я плюс» у будь-який спосіб відчужувати (передавати) будь-яким іншим особам майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв.м. в секції номер 4 на 11 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057), за адресою: АДРЕСА_2 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у цій частині, проте судом першої інстанції не вжито інших заходів забезпечення вказаного позову, тому апеляційний суд повністю переглядає вказане вище судове рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи заяву позивачів про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем майнові права позивачів на квартиру не визнаються та є ризики їх відчуження третім особам, отже вимога про заборону відповідачам відчужувати (передавати) майнові права будь-яким іншим особам, є пов`язаною з предметом спору та співмірною до позовних вимог, а невжиття таких заходів забезпечення позову в цьому випадку створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною десятою статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права убачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Заборона вчиняти певні дії застосовується у разі необхідності обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності між скаржником та позивачами будь-яких правовідносин чи спору стосуються вирішення спору у цій справі по суті, у зв`язку із чим колегією суддів відхиляються як передчасні та такі, що не дають передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Безпідставними є також і посилання скаржника про тотожність заходів забезпечення позову, про які просили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та вжитих судом, позовним вимогам у цій справі.

Дійсно ч.8. ст. 150 ЦПК України забороняє вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, у поданому до суду позові, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять визнати за ними майнове право (яке є спільною сумісною власністю подружжя) на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв.м. в секції номер 4 на 11 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057), за адресою в АДРЕСА_2 , згідно з Договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/156 від 03.03.2018.

У заяві ж про забезпечення позову, позивачі просили суд заборонити СТ «Сузір`я будова» та СТ «Сузір`я плюс» у будь-який спосіб відчужувати (передавати) будь-яким іншим особам майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв.м. в секції номер 4 на 11 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057), за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже зміст вказаних вище позовних вимог та вимог заяви про забезпечення позову спростовує твердження скаржника про їх тотожність.

Отже доводи апеляційної скарги СТ «Сузір`я Плюс» спростовуються матеріалами справи і не вказують про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права та суперечність висновків суду судовій практиці Верховного Суду.

Зазначені скаржником доводи, у взаємозв`язку із дослідженими судом матеріалами справи, не дають апеляційному суду підстав вважати, що висновки суду першої інстанцій щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони СТ «Сузір`я будова» та СТ «Сузір`я плюс» у будь-який спосіб відчужувати (передавати) будь-яким іншим особам майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв.м. в секції номер 4 на 11 поверху житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :44:001:0057), за адресою: АДРЕСА_2 є непропорційним втручанням у право сторони спору на вільне володіння своїм майном або що цей висновок не є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення принципу верховенства права.

Погоджуючись із висновками та мотивами оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів також ураховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом заяви сторони позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова