ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2018/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/2008/24 Категорія: 310000000 Колісник Л.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Василенко Л.І., Новіков О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 (повний текст складено 30.10.2024, суддя в суді першої інстанції Колісник Л.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат,

в с т а н о в и в :

у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2009 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі №697/1944/22 від 03.02.2023 ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 13.12.2022 і до повноліття дитини. Дочка проживає разом із позивачем, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. У березні 2024 року позивач звернулася до сімейного лікаря, яка направила їхню спільну з відповідачем дочку до хірурга-стоматолога на корекцію вуздечки верхньої губи. Після консультації лікаря-стоматолога дочці була призначена френулоектомія з подальшим встановленням брекет-системи. Брекет-систему було встановлено на одну із щелеп, вартість якої склала 7000,00 грн. Оскільки відповідач відмовляється компенсувати їй половину цих витрат в добровільному порядку, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, позивач не довела та не надала належні і допустимі докази щодо додаткових витрат на дитину, їх необхідності та обґрунтованості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 28.11.2024 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що відповідач є працездатним, має у власності скутер, належні умови для проживання, його матеріальний стан дозволяє нести додаткові витрати на утримання дочки.

Вказує, що судом першої інстанції не будо взято до уваги надані позивачем докази, а саме: направлення дочки до лікаря-стоматолога ОСОБА_4 на корекцію вуздечки верхньої губи від 02.03.2024; консультативний висновок пацієнта ОСОБА_3 ; фіскальний чек на оплату стоматологічних послуг стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_5 на суму 7000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 3500,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 08.04.2023.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі №697/1944/22 від 03.02.2023 ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з нього на користь позивача аліменти на неповнолітню дочку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 13.12.2022 і до повноліття дитини.

ОСОБА_1 в позовній заяві вказувала, що дочці за показаннями лікаря було встановлено брекет-систему на одну із щелеп, вартість якої склала 7000,00 грн. Половину цієї суми позивач просить стягнути з відповідача батька дитини.

Такими є фактичні обставини у справі.

Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають таку правову регламентацію.

Згідно частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Системний аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, чи то страждає на тяжку хворобу.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663 св 21)

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року за № 3" роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

На підтвердження обставин щодо стягнення вартості витрат пов`язаних зі стоматологічним лікуванням дитини брекет-системами, позивачем до суду надано копію фіскального чеку від 21.08.2024 на оплату стоматологічних послуг стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_5 на суму 7000,00 грн., копію направлення ОСОБА_3 до лікаря-стоматолога ОСОБА_4 на корекцію вуздечки верхньої губи від 02.03.2024, копію консультативного висновку пацієнта ОСОБА_3 , виданого лікарем ОСОБА_4 (а.с. 6, 8).

Проте, позивачем не доведено необхідність у стоматологічному лікуванні дитини брекет-системами на час звернення із позовом, враховуючи особливості розвитку дитини, не обґрунтовані належними медичними документами, а саме: не надано медичний висновок або призначення лікаря щодо необхідності встановлення дитині брекет-системи, і що таке встановлення необхідне для лікування хронічної хвороби, у віці, який досягнуто дитиною.

Копія фіскального чеку від 21.08.2024 на суму 7000,00 грн. свідчить про оплату стоматологічних послуг стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_5 , проте не підтверджує, що такі послуги пов`язані саме з лікуванням дитини ОСОБА_3 . Призначення платежу у вказаному фіскальному чеку не є тотожним рекомендаціям лікарів, зазначених у копії направлення ОСОБА_3 до лікаря-стоматолога ОСОБА_4 на корекцію вуздечки верхньої губи від 02.03.2024 та консультативного висновку пацієнта ОСОБА_3 , виданого лікарем ОСОБА_4 та визначеному дитині діагнозу.

Отже, позивачем, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано суду доказів на підтвердження обставин того, що додаткові витрати пов`язані зі стоматологічним лікування дитини спричинені хронічною хворобою дитиною і лікування є необхідним згідно медичного висновку, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні права в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Частинами 2, 3 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано довідку ФОП ОСОБА_5 стосовно лікування дочки позивача. Проте, позивач не надала доказів неможливості подання вказаного документу, до того ж не завіреного належним чином, до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.Відтак, поданий до апеляційного суду ОСОБА_1 доказ не підлягає прийняттю та дослідженню апеляційним судом.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 у цій справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25.12.2024.

Суддя-доповідач

Судді