1Справа № 335/4423/22 6/335/501/2024
УХВАЛА
26 грудня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
представника стягувача Стандартюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,
Посилається на те, що ці виконавчі листи видані на підставі заочного рішення суду від 19.10.2022, яке було скасовано судом ухвалою від 28.10.2024.
Також просить витребувати ці виконавчий лист з відділу ДВС, звільнити від витрат пов`язаних з виконавчими провадженнями № 73688858, № 73588915.
Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності.
Представник стягувача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заявника, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.
У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
На виконання вищезазначеного заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, 01.05.2023 стягувачу Концерн «Міські теплові мережі» видано судом виконавчі листи, які пред`явлені на примусове виконання та на підставі яких відкриті виконавчі провадження № 73688858, № 73588915.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2024 зазначене вище судове рішення від 19.10.2022 скасовано.
Станом на 2612.2024 виконавчі провадження № 73688858, № 73588915 не завершено.
Враховуючи те, що рішення суду, на підставі яких видані виконавчі листи скасовано, суд вважає, що їх має бути визнано таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку з чим вимоги боржника про це підлягають задоволенню.
Суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині витребування виконавчих листів у Проценко А.Ю. приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області, та звільнення від витрат пов`язаних з виконавчими провадженнями, оскільки сама ухвала суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження і надіслання виконавчих листів суду, що його видали згідно вимог ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому окремого відображення у цій ухвалі не потребує.
Питання про звільнення від витрат пов`язаних з виконавчими провадженнями у цьому випадку також врегульовано зазначеним Законом і є дискреційними повноваженнями державного/приватного виконавця при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Крім того, питання про поворот виконання судових рішень врегульовано ст.ст. 444-445 ЦПК України і може бути вирішено за відповідною заявою сторони у випадку надання відомостей щодо порядку перерахунку та розподілу стягнутих сум між стягувачем та органом державної виконавчої служби.
Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - задовольнити частково.
В іншій частині заявлених вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Суддя В.О. Макаров