Справа № 486/88/24
Провадження № 2/486/359/2024
22 листопада 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,
при секретарі - Соболевської І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Південноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з водо-теплопостачання та водовідведення,
КП «ТВКГ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з водо-теплопостачання та водовідведення.
У судове засідання представник позивача КП «ТВКГ» Сотник Н. не з`явилася, однак надала до суду письмову заяву в якій просить цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 була повідомлена шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену в позовній заяві, та через оголошення, розміщене на офіційному сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, враховуючи положення ст. 280 ЦПК України та думку представника позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито особові рахунки Споживача комунальних послуг на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з копії претензії від 03.10.2023 року вих. №03/1216 вбачається, що на адресу відповідача було направлено дану претензію про погашення заборгованості за комунальні послуги з вимогою погасити заборгованість, або звернутися до КП «ТВКГ» для укладення договору реструктуризації (а.с. 6).
Згідно з наданої інформації Центру надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 15.01.2024 року №95, щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).
Відповідно до ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №214/7766/15-ц.
Позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідач не відмовлялася від них.
Будь-яких спорів щодо вартості розміру наданих послуг не має.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Таким чином, між Виконавцем та Споживачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки КП «ТВКГ» надає комунальні послуги, а ОСОБА_1 ними користується.
У відповідності до п.3 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Споживачу, щомісячно без додаткової оплати надається необхідна інформація про загальну вартість місячного платежу, шляхом доставки квитанцій до поштової скриньки. На квитанціях щомісяця зазначається загальна сума заборгованості, крім того, періодично додатково на квитанціях та по телефону відповідачу повідомлялось про необхідність погашення боргу.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відсутність договору на постачання комунальних послуг не позбавляє споживачів зобов`язання сплачувати за спожиті послуги, оскільки такі зобов`язання у них виникають на підставі статей 11, 509, 526 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та внаслідок фактичного споживання цих послуг, і є обов`язковими для виконання.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, між Комунальним підприємством «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» та відповідачем існують зобов`язання, що породжують цивільні права та обов`язки з відсутністю письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення. Отже, відповідач зобов`язана сплатити гроші за надані комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту надання житлово-комунальних послуг до квартири, що розташована в житловому будинку, та ґрунтується на законі.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 4), який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст.ст.322, 509, 526, 629, 901, 903, 1281, 1282 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з водо-теплопостачання та водовідведення, задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін