Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/8999/24
Провадження №2/552/3621/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

23.12.2024 суддя Київського районного суду м. Полтави Самсонова О.А., розглянувши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

до Приватного багатопрофільного підприємства «Техмонтажсервіс», адреса: м. Полтава, вул. Решетилівська, 81Б,

про визнання трудових відносин припиненими, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного багатопрофільного підприємства «Техмонтажсервіс» про визнання трудових відносин припиненими.

В своїй позовній заяві посилався на те, що рішенням засновника №4 від 14 липня 2020 року Приватного багатофункціонального підприємства «Техмонтажсервіс» вирішено включити до складу учасників підприємства ОСОБА_1 , відступивши частину частки ОСОБА_2 , що складає 50% статутного капіталу.

На даний час учасниками ПБП «Техмонтажсервіс» є ОСОБА_1 (50% частки) та ОСОБА_2 (50% частки).

З 23.08.2021 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків генерального директора підприємства.

15.10.2024 року ОСОБА_1 подав до ПБП «Техмонтажсервіс» заяву про звільнення з посади генерального директора підприємства.

Але 18.11.2024 року учасник підприємства ОСОБА_2 не з`явився на загальні збори, протокол їх проведення не підписав.

Тому просив суд визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та Приватним багатопрофільним підприємством «Техмонтажсервіс» припиненими 18.11.2024 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Дуднікова І.А. як керівника директора та особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації, тощо.

Також позивач долучив до справи копію рішення засновника №4 ПБП «Техмонтажсервіс» від 14 липня 2020 року про включення до складу учасників підприємства ОСОБА_1 та копію протоколу №5 загальних зборів ПБП «Техмонтажсервіс» від 19 серпня 2021 року про призначення на посаду генерального директора ПБП «Техмонтажсервіс» Дуднікова І.А.

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що сторонами укладався будь-який інший договір, зокрема трудовий договір.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 127/27466/20, провадження № 12-10гс23, у якій судами вирішувався спір в аналогічних правовідносинах, загальні збори учасників є вищим органом товариства (частина перша статті 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (надалі в тексті ухвали - Закон № 2275-VIII), до компетенції якого належить, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства (пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-VIII).

Разом з тим Закон № 2275-VIII також передбачає укладення з членом виконавчого органу товариства договору.

Частиною дванадцятою цієї ж статті 39 Закону № 2275-VIII передбачено, що договір, який укладається з членом виконавчого органу товариства, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників.

Аналіз цієї норми в сукупності з положеннями останнього речення частини сьомої статті 39, частини шостої статті 40 та частини восьмої статті 42 Закону № 2275-VIII дозволяє дійти висновку про те, що договір, про який ідеться в частині дванадцятій статті 39 цього Закону, є цивільно-правовим або трудовим договором (контрактом).

Таке розуміння узгоджується з подальшими змінами, яких зазнала ця норма. Так, у чинній редакції частина дванадцята статті 39 Закону № 2275-VIII передбачає, що з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників (пункти 8.8. 8.11 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 127/27466/20).

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

Велика Палата Верховного Суду враховує, що позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та / або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

Цими висновками Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду про застосування в подібних правовідносинах положень законодавства про працю, зокрема, статті 38 КЗпП України, викладених у постановах від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18, від 17.03.2021 у справі № 761/40378/18 та від 19.01.2022 у справі № 911/719/21, зокрема, в частині тверджень про те, що відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як і будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні, а також про те, що визначальним при вирішенні справ цієї категорії є не перевірка дотримання керівником юридичної особи порядку скликання загальних зборів учасників товариства, а волевиявлення працівника на звільнення з роботи та дотримання ним процедури звільнення, передбаченої частиною першою статті 38 КЗпП України.

Необхідність такого відступу зумовлена тим, що у справах № 761/40378/18, № 758/1861/18 та № 911/719/21 Верховний Суд застосував норми законодавства про працю та поклав їх в основу своїх висновків, зроблених у спорах за позовами директорів, які були обрані рішеннями загальних зборів учасників, за відсутності встановлених судами обставин укладення з ними трудових договорів (контрактів), що суперечить викладеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

У вказаній справі №127/27466/20 Велика Палата досліджувала питання про правову природу відносин, що існують між товариством з обмеженою відповідальністю та його директором, який ініціював своє звільнення з цієї посади, і про те, у який спосіб директор товариства, якого позбавлено можливості звільнитись, може ефективно захистити відповідне право.

Верховний Суд звернув увагу, що Конституційний Суд України в абзацах другому та четвертому пункту 3.2 свого Рішення № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України, посилаючись на положення законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме частину першу статті 98 та частину першу статті 99 ЦК України, а також чинні на той час частину першу статті 23, пункт «г» частини п`ятої статті 41, частину першу статті 59 Закону України «Про господарські товариства» і частину п`яту статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства», виснував, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі № 921/36/18 та від 30.01.2019 у справі № 145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Судом встановлено, що дана справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного багатопрофільного підприємства «Техмонтажсервіс» про визнання трудових відносин припиненими не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник з корпоративних правовідносин.

Тому в порядку цивільного судочинства справа розгляду не підлягає.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Корпоративний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного багатопрофільного підприємства «Техмонтажсервіс» про визнання трудових відносин припиненими необхідно відмовити, роз`яснивши позивачу право звернутись до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного багатопрофільного підприємства «Техмонтажсервіс» про визнання трудових відносин припиненими оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя О.А.Самсонова