Провадження № 2/641/261/2024 Справа № 641/1781/23
05 лютого 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Музиченко В.О.
за участю секретаря - Подосокорської А.О.,
справа № 641/1781/23
розглянувши цивільну справу за позовною заявою Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним, -
Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області звернувся до суду в інтересах Харківської міської ради з позовом в якому просить суд: визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., відумерлою; витребувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м. з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь законного власника Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради; визнати недійсним договір іпотеки, посвідчений 08.11.2021 приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І., за змістом якого, ОСОБА_1 передала в іпотеку ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., стягнути з відповідачів судові витрати.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.04.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позові, позов просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник Харківської міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, у тому числи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Причин неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1580 від 05.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мараєвою Я.В.
Крім того, вбачається, що вказана квартира передана ОСОБА_1 в іпотеку ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки № 2217 від 08.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. у якості забезпечення за договором позики № 2215. На квартиру накладена заборона відчуження.
Спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_3 з 12.01.2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-2745 від 22.12.2005 (1/2 частина квартири) та свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 22.10.2003 р. (1/2 частина квартири).
Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 10.12.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис. Також з вказаного витягу вбачається, що за фактом смерті ОСОБА_3 було видано лікарське свідоцтво про смерть № 10-12/3052-Дм/21 від 08.11.2021 р., паспорт померлого не зданий. Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.10.2021 р. о 15:37 надійшло повідомлення зі служби 102 проте, що за адресою: АДРЕСА_3 , соціальний працівник виявила труп ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Соціальний працівник ОСОБА_4 була допитана у вказаному кримінальному провадженні в якості свідка та пояснила, що її обслуговуванні знаходилась ОСОБА_3 , вона доставляла їй продукти харчування та медикаменти. Вона виявила, останню померлою.
З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що станом на 06.10.2021 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 70595069 від 10.11.2022 р. вбачається, що ОСОБА_3 не залишала заповітів або спадкових договорів.
05.11.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Продаж квартири вчинено за 497610,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мараєвою Я.В. за № 1580.
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).
Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.
При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).
З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.
Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.
Відповідно до ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється, зокрема, у разі смерті власника.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 25, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України щодо визначення цивільної правоздатності, цивільні права та обов`язки ОСОБА_3 припинилися на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на час укладення договору купівлі-продажу від 05.11.2021 квартири АДРЕСА_1 , вона не була здатною особисто здійснювати свої цивільні права та обов`язки, у тому числі права продавця належної їй за життя спірної квартири.
За таких обставин укладення договору купівлі-продажу від 05.11.2021 року здійснено всупереч вимогам ч. 1 ст. 658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику.
З огляду на зазначене, вказаний правочин є таким, що порушує публічний порядок, тобто нікчемним в силу ч. ч. 1-2 ст. 228 ЦК України.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що на день укладення спірного правочину власник квартири вже помер, внаслідок чого припинилися його правоздатність, що спричинило до відчуження спірного майна особою, яка не мала на це права, суд дійшов висновку, що перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 05.11.2021, який зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мараєвою Я.В., відбувся з порушенням вимог закону та є нікчемним.
Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності.
В силу ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється зокрема, у разі визнання іпотечного договору недійсним.
Відповідно до ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.
Оскільки ОСОБА_1 на момент укладення іпотечного договору від 08.11.2021 р. право власності на спірну квартиру, яку в подальшому передано ОСОБА_2 в іпотеку, у законний спосіб набуто не було, згаданий іпотекодавець не мала прав власника на розпорядження квартирою, тобто договір іпотеки від 08.11.2021 у частині включення до предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 укладено з порушенням вимог законодавства та вказаний договір має бути визнаний недійсним.
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємці відсутні.
Відповідно до частин 1-3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Харківська міська рада, як представницький орган територіальної громади міста Харкова, на виконання ст. 1277 ЦК України, звернулась до суду з позовною вимогою про визнання квартири АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та передачу нерухомого майна у власність територіальної громади м. Харкова.
Оскільки в даній конкретній справі існує спір про право, то позивач звернувся з вимогами про визнання спадщини відумерлою саме в позовному провадженні.
Відповідно до положень ст. 278 ЦПК України суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття.
Таким чином вимога позивача про визнання квартири АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та передачу нерухомого майна у власність територіальної громади м. Харкова підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання спірного договору купівлі-продажу недійсними з підстав невідповідності його вимогам закону, що відповідає способу захисту, визначеному ст. 16 ЦК України.
Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Харківська міська рада є особою, інтерес якої полягає у реалізації положень статті 1277 ЦК України та переходу спірної квартири у власність територіальної громади.
У пунктах 146-147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 по справі № 183/1617/16 зазначено: задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Згідно з п. З ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особі, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.
Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
За змістом частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява при визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК УКраїни).
Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника, а за їх відсутності до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а щодо нерухомого майна за його місцезнаходженням.
Установивши, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_3 , які померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вибула із її власності поза її волі, відсутність спадкоємців померлої за заповітом і за законом, урахувавши належне Харківській міській раді право на визнання спадщини відумерлою за спливом одного року з дня відкриття спадщини та право територіальної громади на визнання за нею права власності на зазначене нерухоме майно, і невжиття представницьким її органом належних заходів на захист порушеного права територіальної громади, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і в частині позову про витребування спірного нерухомого майна з незаконного володіння ОСОБА_1 та передачі його у власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції, яка гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність.
Для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Стала практика ЄСПЛ свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет відповідності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном гарантіям статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Задовольняючи позов про витребування спірного майна, суд виходить із того, що звернення позивача з позовом до суду спрямоване на задоволення легітимної мети, яка полягає у відновленні законності, та у поверненні у власність територіальної громади нерухомого майна (квартири), яке незаконно вибуло на підставі договору купівлі-продажу, який є нікчемним.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 279, 280-284 ЦПК України, ст.ст.16,25, 203, 215, 317, 319, 330, 346, 388, 1277 ЦК, ЗУ «Про іпотеку»,
Позовні вимоги Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним задовольнити.
Визнати недійсним договір іпотеки, посвідчений 08.11.2021 приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І., за змістом якого, ОСОБА_1 передала в іпотеку ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.
Витребувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м. з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь законного власника Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради.
Визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., відумерлою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова Харківської області, м. Харків вул. Конєва, 20

Позивач: Харківська міська рада, м. Харків м-н Конституції 7, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя: В. О. Музиченко