Справа № 358/306/21 Провадження № 2/358/134/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивачки ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Орло Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Богуславська міська рада Київської області та ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,051 га, що розташована по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:005:0197.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить гараж, який розташований по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.05.2019 року. Даний гараж, 1976 року забудови, загальною площею 37,54 кв.м. був побудований нею на території біля її будинку. 25 травня 2017 року вона звернулася до міського голови Богуславської міської ради Київської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення у власність земельної ділянки для обслуговування індивідуального гаража площею до 0,01 га по АДРЕСА_1 . Витягом із рішення двадцять третьої сесії сьомого скликання Богуславської міської ради було задоволено її заяву та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність за рахунок земель комунальної власності Богуславської міської ради земельної ділянки площею до 0,0100 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . Після цього вона розпочала процедуру відведення земельної ділянки, для чого залучила інженера-землевпорядника. Проте згодом їй було повідомлено, що частині земельної ділянки, яку було наділено їй, вже присвоєно кадастровий номер та здійснено державну реєстрацію громадянкою ОСОБА_3 , яка зрештою обгородила її, тим самим здійснюючи їй (позивачці) перешкоди у користуванні належним майном (гаражем), що і змусило її звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 29 березня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду, по справі відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 51).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 (а.с. 65).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року провадження в цивільній справі № 358/306/21 (провадження №2/358/163/22) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Богуславська міська рада Київської області та ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, у справі № 358/1349/21 (провадження №2/358/321/22) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Виконавчий комітет Богуславської міської ради, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Дошка Л.А. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрації.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року поновлено провадження у цивільній справі № 358/306/21 (провадження №2/358/134/24) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Богуславська міська рада Київської області та ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Призначено справу для продовження підготовчого провадження на 17 травня 2024 року з 10 години 00 хвилин, яке в подальшому було відкладено на 06 червня 2024 року з 09 години 00 хвилин.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Богуславська міська рада Київської області та ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19 серпня 2024 року на 10 год. 00 хв. у залі судового засідання № 1 приміщення Богуславського районного суду, яке неодноразово відкладалося, останнього разу на 27 грудня 2024 року.

24 вересня 2024 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 адвокатом Орло Ю.В. до Богуславського районного суду Київської області в порядку п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України було подано клопотання про закриття провадження у справі, яке обгрунтовується тим, що спірні правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України від 07 липня 2011 року №3613-VI «Про Державний земельний кадастр», згідно з нормами статті 1 якого державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частинами першою та четвертою статті 9 цього ж Закону визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

За змістом частини першої, абзаців першого, другого частини другої, частин дев`ятої, десятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 125 Земельного кодексу України).

Прийняття рішення щодо державної реєстрації земельної ділянки або відмови у здійсненні такої реєстрації саме собою не породжує виникнення жодних речових прав на цю земельну ділянку (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 817/154/18).

Як вбачається із матеріалів справи станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, за ОСОБА_1 або іншими особами не було зареєстровано жодних речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:005:0197.

Крім того, обставини цієї справи не підтверджують й того, що внаслідок проведеної відповідачем у спірних правовідносинах та оскарженої позивачкою державної реєстрації земельної ділянки відбулись зміни або припинення цивільних відносин, відбувся вплив на цивільні права та обов`язки учасників цієї справи.

Тому на переконання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 адвоката Орло Ю.В., цей спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідач у спірних правовідносинах реалізував наявні у нього за законом контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Спору про речове право у справі, що розглядається, не виникло.

18 грудня 2024 року представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Чайкою О.В. до суду було подано письмове заперечення проти клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

В обгрунтування свого заперечення представник позивачки зазначає, що оскільки гараж, який згідно прикладеного до позовної заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є приватною власністю позивачки та розташований на земельній ділянці комунальної власності Богуславської міської ради, яка не зареєстрована як приватна власність, не перебуває у користуванні (оренді) ОСОБА_3 , тому сторона позивача вважає, що третя особа не має законних підстав чинити їй перешкоди у користуванні її власністю, як гаражем, так із земельною ділянкою, яку було наділено їй з майбутнім відведенням її у власність. Свої дії ОСОБА_3 аргументує тим, що частина земельної ділянки, яка була наділена їй (позивачці), входить до земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0197 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належить їй. Після того, як вона звернулась із заявою від 07.11.2019 року до відділу у Богуславському районі Головного управління держгеокадастру у Київській області стосовно внесення змін до кадастрового номеру 0:01:005:0197 їй було надіслано відповідь, де зазначається, що відомості про вищевказану земельну ділянку були внесені до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою, в результаті чого їй було присвоєно кадастровий номер. Проте, листом виконавчого комітету Богуславської міської ради від 13.08.2020 р. №02-05/1747 повідомляється, що рішення про надання згоди на встановлення меж цієї земельної ділянки користувачу Богуславської міською радою не приймалося. Акт прийому-передачі межових знаків представником міської ради не підписувався. Окрім того, речове право на земельну ділянку станом на 12.08.2020 року не було зареєстровано, що є порушенням ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр». На підставі цього, виконавчий комітет Богуславської міської ради звернувся до відділу у Богуславському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0197. Таким чином, виходячи із суті права та інтересу, за захистом якого звернулася позивачка, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи зазначених у позові обставин, враховуючи, що на даний час судом не встановлено наявність лише публічно правового спору, та має місце майновий інтерес учасника справи, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області підтримано клопотання про закриття провадження у справі, про що подано відповідну заяву до суду.

Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають з приватно - правових відносин, які вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватно - правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно - правових відносин.

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оскаржуватися на предмет його законності, а вимоги про визнання такого рішення незаконним - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення у фізичної чи юридичної особи виникає цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватно - правовий характер.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведеним у пункті 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначенням суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, шо юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження: спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

З вищенаведеного констатується, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно - правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно- владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно- владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України від 07 липня 2011 року №3613-VI «Про Державний земельний кадастр», згідно з нормами статті 1 якого державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частинами першою та четвертою статті 9 цього ж Закону визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Статтею 16 вищевказаного Закону встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

За змістом частини першої, абзаців першого, другого частини другої, частин дев`ятої, десятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 125 Земельного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до пункту 1 цього Положення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів У країни через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Тож державна реєстрація земельної ділянки шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера є результатом реалізації органами Держгеокадасгру належних їм контрольних функцій у сфері управлінської діяльності.

Зміст вищенаведених норм також засвідчує, що державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не є тотожним поняттю «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вжитому у пункті 1 статті 1 Закону України від 01 липня 2004 року № 19.52-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 640/10412/21.

Прийняття рішення щодо державної реєстрації земельної ділянки або відмови у здійсненні такої реєстрації саме собою не породжує виникнення жодних речових прав на цю земельну ділянку (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 817/154/18).

Таким чином, адміністративні суди розглядають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо - розпорядчої діяльності публічних органів.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 823/1984/16.

Окрім цього, відповідно до висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 128/3751/14-а, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, за ОСОБА_1 або іншими особами не було зареєстровано жодних речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:005:0197.

Крім того, обставини цієї справи не підтверджують й того, що внаслідок проведеної відповідачем у спірних правовідносинах та оскарженої позивачкою державної реєстрації земельної ділянки відбулись зміни або припинення цивільних відносин, відбувся вплив на цивільні права та обов`язки учасників цієї справи.

Згідно відомостей поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:005:0197 (т. 1 а.с. 180 192) об`єкт нерухомості, а саме гараж який належить позивачці, на ній відсутній. Так, у записі від 08.01.2019 площа земельної ділянки становила 0,0566 га та на кадастровому плані відмічена малоповерхова забудова площею 0,0027 га пунктирною лінією (т.1 а.с. 181-183). У записі від 05.02.2019 площа земельної ділянки становить 0,0510 га та на кадастровому плані не відмічено малоповерхову забудова площею 0,0027 га (т.1 а.с. 185-188).

Тому даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідач у спірних правовідносинах реалізував наявні у нього за законом контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Спору про речове право у справі, що розглядається, не виникло.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Богуславська міська рада Київської області та ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки, на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов