Провадження №2/752/7021/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кокошка О.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 з 20.04.2014 по теперішній час перебуває на обігу в ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». Проте раніше відповідач перебувала на обліку з 19.10.2002 по 30.06.2012 в ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві та отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У відповідача було посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році від 14.02.2003, яке у подальшому було вилучене, та є посвідчення громадянки, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році від 14.10.1998. Внаслідок зняття із пенсіонерки статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС у неї утворилася переплата пенсії в сумі 125 063,38 грн. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 утримання переплати у розмірі 20% із пенсії ОСОБА_1 було припинено та повернуто їй утримані грошові кошти. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь переплату пенсії в сумі 125 063,38 грн як безпідставно набуті пенсіонером кошти та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

20.09.2024 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримала відповідач адресовану їй кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Своїм правом на подання відзиву на позовну заву відповідач не скористалася.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в місті Києві з 19.10.2002 та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058, починаючи з 20.04.2014 по теперішній час.

У період з 19.10.2002 по 30.06.2012 ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 14.10.1998 має посвідчення серії НОМЕР_1 як громадянки, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році (категорія 2).

Також у 1986 році ОСОБА_1 було визнано учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 (категорія 2).

Згідно з витягом з протоколу від 15.05.2012 №46 засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вирішено на підставі представлених документів визнати безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 ОСОБА_1 у зв`язку із не підтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.07.2012 №3396 позивача повідомлено, що з 15.05.2012 їй припинено призначення компенсаційних виплат згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

14.12.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві прийнято рішення №1590 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів за період з 19.10.2002 по 30.06.2012 у сумі 125 063,38 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 0224 року у справі № 320/22629/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 14.12.2022 №1590 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів за період з 19.10.2002 по 30.06.2012 у сумі 125 063,38 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повернути різницю утриманої суми пенсії ОСОБА_1 стягнутої на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 14.12.2022 №1590. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії в частині призначення надбавки як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, та прийняти мотивоване рішення відповідно до вимог пенсійного законодавства, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

Вказане рішення набрало законної сили 04 червня 2024 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у справі № 320/22629/23 судом встановлено, що: «…позивач для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС подала наступні документи: заяву, витяг із протоколу № 64 від 14.05.98 Комісії Київської ОДА про визначення статусу особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 2Б); копію довідки Колективного підприємства «Електропівденмонтаж» від 24.02.98 № 01/99; копію наказу по монтажному управлінню № 4 тресту «Електромонтаж» від 11.04.86 № 35-КУ; копію наказу по монтажному управлінню № 4 тресту «Електромонтаж» від 28.04.86 № 40-КУ; копію довідки тресту «Електропівденмонтаж» від 30.12.92 № 48; копію посвідчення про відрядження від 11.04.86 № 406. На підставі вказаних документів, Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС прийнято рішення щодо встановлення ОСОБА_1 відповідного статусу, а також видачі відповідного посвідчення. Про наявність будь-яких зауважень до наданих позивачем документів, даних щодо зловживання з боку позивача при наданні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та при призначенні пенсії, або подання нею недостовірних відомостей - відповідачем суду не повідомлено, доказів на підтвердження цього також не надано. У спірному рішенні не наведено жодних обґрунтувань щодо наявності умислу позивача на отримання пенсії без законних для цього підстав».

Звертаючись до суду із даним позовом Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказувало на те, що пенсія в сумі 125 063,38 грн отримана відповідачем безпідставно, що обумовлено позбавленням її статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно зі статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера

При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону №1058-IV та статтею 103 Закону №1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - внаслідок зловживань з їх боку, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України ).

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій відбувається лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2022 року у справі № 760/10824/20)

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не надано належних доказів для встановлення наявності рахункової помилки зі сторони позивача.

Зокрема, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 0224 року у справі № 320/22629/23, яке набрало законної сили, встановлено відсутність будь-яких зауважень до наданих ОСОБА_1 документів, даних щодо зловживання з її боку при наданні документів для отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та при призначенні пенсії, або подання нею недостовірних відомостей.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Суд зазначає, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Отже, на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних згідно наданих довідок.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача виплаченої пенсії за період з 19.10.2002 по 30.06.2012 у сумі 125 063,38 грн., оскільки законні підстави для утримання пенсії за цей період відсутні, з огляду на відсутність факту зловживань з боку відповідача при нарахуванні позивачем пенсійних виплат, що також підтверджено рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 0224 року у справі № 320/22629/23, яким повідомлено позивачу про необхідність припинити проведення утримань та повернути утримані з пенсії відповідача кошти.

Суд звертає увагу, що механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, врегульований Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695 (далі - Порядок №6-4).

Згідно пункту 3 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому судовий збір за подання позову покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений 30.12.2024.

Суддя О. Б. Кокошко