Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6592/23
Провадження № 2/552/692/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Лебедєва Х.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

представник позивача - Мельник Ірина Сергіївна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 27260,00 грн.

В позовній заяві зазначав, що 02 липня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №987483780.

В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №20102022, до якого в подальшому вносилися зміни.

Відповідно до Реєстру боржників № 53 від 19.11.2019 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 987483780.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27260,00 грн., з яких: - 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17260,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 987483780 у розмірі 27260,00 грн, з яких: з яких заборгованість за основною сумою боргу - 10000,00 грн., заборгованість за відсотками - 17260,00 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, в задоволенні позову просив відмовити (а.с. 48-50).

У відзиві зазначив, що дійсно 02 лютого 2019 року йому фінансовою компанією ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було запропоновано мікро-займ у розмірі 10000 грн. зв№987483780 від 02.02.2019. Через сайт потрібно будо заповнити анкетні дані. При заповненні даних його не ознайомили з умовами кредитування та усіма ризиками.

Також вважає, що позивачем було не дотримано та грубо порушено імперативні вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки відповідачу не було надано повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредитування перед укладенням та під час укладення договору кредиту.

В подальшому у нього виникали труднощі та він сплачував кредит частинами.

Згодом працівниками фінансової установи йому було запропоновано мирову угоду, за умовами якої кредит мав бути закритий за умови сплати ним частину кредиту.

Відповідач частину кредиту сплатив, алее гарантійного листа, який би підтверджував закриття кредиту, не отримав.

Про подальше відступлення прав вимоги за його кредитним договором він повідомлений не був.

Тому вважає, що наявні підстави для визнання кредитного договору, укладеного ним 02.02.2019 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога недійсним».

Відповідно, всі послідуючі договори про відступлення прав вимоги також є недійсними, а вимоги про стягнення з нього заборгованості задоволенню не підлягає.

Позивач, не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, надав відповідь на відзив, у якій просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Інші заяви по суті справи та клопотання сторонами не подавалися.

У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. У заяві також просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 липня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №987483780, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,61% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 4-5).

Згідно з п.1.1 договору, товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.3 передбачено, що кредит надається строком на 30 днів.

Відповідно до п.1.4. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,61% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючим з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору.

Згідно графіку розрахунків, що є додатком №1 до договору №987483780 від 02.07.2019 року, термін платежу за договором - 01 серпня 2019 року, сума кредиту - 10000 грн., нараховані проценти - 1830,00 грн., сума до сплати (разом) - 11830 грн.

Додатковою угодою до договору №987483780 від 02.07.2019 року, укладеною 25 липня 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника, строк, на який був наданий кредит за договором №987483780 від 02.07.2019 року, на наступну кількість днів: двадцять три.

На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом та пеню у випадку її наявності.

Починаючи з 01.08.2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,22 процентів в день від суми кредиту згідно даної додаткової угоди.

Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 01.08.2019 року (а.с.6).

Додатковою угодою до договору №987483780 від 02.07.2019 року, укладеною 14 серпня 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника, строк, на який був наданий кредит за договором №987483780 від 02.07.2019 року, на наступну кількість днів: двадцять.

На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом та пеню у випадку її наявності.

Починаючи з 24.08.2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,22 процентів в день від суми кредиту згідно даної додаткової угоди.

Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 24.08.2019 року (а.с.7).

31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою вказаний договір викладено в новій редакції (а.с. 8-10).

Відповідно до Реєстру боржників № 53 від 19.11.2019 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 956984490 (а.с. 93).

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 11-12).

Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27260,00 грн., з яких: - 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17260,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 13).

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, №20102022 від 20 жовтня 2022 року, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 02 липня 2019 року №987483780.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір №987483780 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 02 липня 2019 року в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України.

При цьому, на виконання приписів ч.1ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положеньст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

На час розгляду справи вказаний кредитний договір є чинним. Будь-яких доказів того, що він визнаний недійсним або розірваний відповідач до матеріалів справи не надав.

Тому розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд відхиляє доводи відповідача щодо недійсності договору та виходить з того, що вказаний договір регулює правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за договором №987483780 становить 27260 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 10000 грн., заборгованість за відсотками - 17260,00 грн. (а.с. 14).

Але вказаний розрахунок не відповідає умовам договору №987483780 та додаткових угод до нього.

Залишок заборгованості відповідача за тілом кредиту за договором №987483780 становить 10000,00 грн.

Вказана обставина не спростована відповідачем, тому позовні вимоги позивача в цій частині є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо відсотків за користування кредитними коштами суд приходить до наступних висновків.

Позивачем, окрім тіла кредиту, за договором №987483780 заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 17260,00 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

При цьому суд зазначає, що позовна заява не містить розрахунку відсотків у вказаному розмірі 17260,00 грн.

Так, відповідно до кредитного договору №987483780 від 02.07.2010 року, кредит наданий на 30 днів, тобто до 01.08.2019 року та сума нарахованих відсотків складає 1830,00 грн. (а.с. 5).

В подальшому додатковою угодою від 25.07.2019 року, укладеною ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , строк договору продовжено на 23 днів до 23.08.2019. При цьому відсотки за користування кредитом становлять 1,22% від суми кредиту у день, тобто: 10000 грн. х 1,22% на 23 дн. = 2806,00 грн. (а.с. 6).

Додатковою угодою від 14.08.2019 року, укладеною ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , строк договору продовжено на 20 днів до 12.09.2019. При цьому відсотки за користування кредитом становлять 1,22% від суми кредиту у день, тобто: 10000 грн. х 1,22% на 20 дн. = 2440,00 грн. (а.с. 7).

При цьому і додатковою угодою від 25.07.2019 року, і додатковою угодою від 14.08.2019 року передбачено, що «на дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом».

Тобто при укладенні додаткових угод позивачем було сплачено відсотки за кредитним договором №987483780 від 02.07.2010 року, які складають 1830 грн., та відсотки за додатковою угодою від 25.07.2019 року, що становлять 2806,00 грн.

Таким чином несплаченими залишаються відсотки за додатковою угодою від 14.08.2019 року в сумі 2440,00 грн.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналізуючи вказані норми закону, суд зазначає, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ст. 1050 ч. 2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц.

Як вбачається зі змісту кредитного договору з додаткових угод до нього, строк кредитування встановлено договором.

В той же час, позивачем нараховано заборгованість за процентами за користування кредитом поза межами строку кредитування.

Таким чином, не підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нарахованими поза межами строку кредитування, тобто після 12 вересня 2019 року, оскільки строк кредитування не було пролонговано.

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто за період з 24 серпня 2019 року до 12 вересня 2019 року (строк повернення відповідно до додаткової угоди від 14 серпня 2019 року).

Судом встановлено, що розмір відсотків за користування кредитним коштами за період з 24 серпня 2019 року до 12 вересня 2019 року становить 2440,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 10000 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 2440,00 грн., а всього 12440,00 грн.

Тому позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 27260,00,00 грн., які задоволені частково на суму 12440,00 грн., тобто на 46%.

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 1234,64 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 266 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 987483780 від 02.07.2019 року у розмірі 12440,00 грн., судові витрати у розмірі 1234,64 грн, а всього стягнути 13674,64 грн (тринадцять тисяч шістсот сімдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ,

відповідач - ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення суду виготовлено 22 січня 2024 року.

Головуючий О.А. Самсонова