Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Невмержицька Н. М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 15.11.2008 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивує заяву тим, що син залишився проживати разом з матір`ю, яка самостійно займається його вихованням. Відповідач останні п`ять років ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Крім того, посилалась на те, що у зв`язку з постійними повітряними тривогами, ракетними обстрілами, умови та якість навчання сина у школі значно знизились. Через пропущені уроки, постійні захворювання після перебування в шкільному укритті, позивачкою було прийнято рішення про навчання сина в дистанційній школі.

У зв`язку з цим позивачка уклала в інтересах дитини Договір про надання освітніх послуг з дистанційного навчання дитини з ТОВ «Центр освіти «ОПТІМА» № 2 від 20.08.2024р, за який позивачка самостійно сплачувала по 3 500,00 грн. щомісячно. Так, договір діє протягом періоду навчання учня, тобто до кінця травня 2025 року. Отже, договір укладено строком на 9 місяців (вересень 2024 - травень 2025рр.), загальна вартість становить 31 500, 00 грн.

На виконання умов договору позивачем було сплачено 6 500, 00 грн., що є платою за навчання за вересень 2024 року та за оформлення документів про освіту. Також 18.09.2024 р. сплачено 3 500 грн. за жовтень 2024 року та 3 500, 00 грн. за листопад 2024 року.

Посилаючись на те, що позивачка несе витрати на утримання сина самостійно, а відповідач відмовляється взагалі щодо утримання сина, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати на дитину у розмірі 17 250,00 грн.

Ухвалою від 13 листопада 2024 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 10 грудня 2024 року о 12-00 з викликом сторін.

21.11.2024 від відповідача на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву, який обґрунтований таким. Відповідач не ухиляється від утримання спільного сина, в міру своїх фінансових можливостей надавав кошти на утримання сина особисто в руки позивачці, з травня 2019 р. по вересень 2021 р - на банківську картку сина. Відповідач зазначив, що у 2022 році втратив роботу та працевлаштувався лише у 2023 році на роботу в ТОВ «КБ «Теплоенергоавтоматика». Ініціював питання про відкриття сину картки юніора, щоб дитина могла розпоряджатися аліментами у власних цілях та на власні потреби.

У відзиві відповідач зазначив, що розмір його заробітної плати становить 10155,12 грн., відтак просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2540,00грн., що становитиме 1/4 частину його зарплати. При визначенні розміру аліментів просить врахувати, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка потребує сторонньої допомоги за станом здоров`я.

У відзиві заперечував щодо стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки на його думку укладений договір про дистанційне навчання не відповідає інтересам дитини та був укладений без його згоди.

10.12.2024 року від позивача надійшла Відповідь на відзив, якою ОСОБА_1 не погоджується з відповідачем щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та заперечує всі аргументи відповідача проти навчання сина в дистанційній школі, оскільки вважає їх небажанням відповідача нести додаткові витрати на дитину.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.11.2008 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 15.11.2008 року, актовий запис № 3219, видане Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю, що сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей, окрім сина ОСОБА_3 , що могло б вплинути на розмір частки від його доходів, що стягуватиметься на утримання сина, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на утримання спільної дитини ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини від доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_4 , а тому суд повинен врахувати дану обставину при визначенні розміру аліментів та способу їх стягнення на утримання сина, не спростовують висновків суду про те, що батько дитини повинен утримувати свого неповнолітнього сина та справедливим розміром аліментів на одну дитину є 1/4 частина доходів платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів визначає позивач, відтак, суд вважає такими, що ґрунтуються на нормах закону вимоги позивачки про стягнення аліментів саме у частці від доходів, а не в твердій грошовій формі.

Факт оформлення ОСОБА_2 довідки ЛКК №1581 від 13.08.2024 про те, що він може здійснювати сторонній догляд за матір`ю, стосується стану здоров`я платника аліментів та свідчить про те, що він може надавати соціальні послуги своїй матері, однак не свідчить про те, що остання перебуватиме на утриманні ОСОБА_2 , адже як особа з інвалідністю отримуватиме пенсію на своє забезпечення.

У відповідності до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання сина до його повноліття підлягають задоволенню з дати звернення до суду з даною позовною заявою, тобто з 06 листопада 2024 р. (дата на штемпелів на конверті, в якому надійшла позовна заява до суду).

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відмови добровільної участі відповідача у додаткових витратах на дитину, які складаються з оплати навчання сина в дистанційній школі ТОВ «Центр освіти «Оптіма».

Так, судом досліджено договір № 01 про надання освітніх послуг ТОВ «Центр освіти «Оптіма», з якого вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в дистанційній школі «Оптіма» м. Києва. Замовником послуг є мама - ОСОБА_1 . Навчання в школі є платним та складає 3 500 грн. щомісячно, що підтверджується копією договору про надання освітніх послуг. Навчання провадиться у період з вересня по травень кожного року.

Натомість, стороною позивачки не надано суду доказів та не доведено існування особливих обставин та умов, які б зумовили необхідність навчання дитини саме у дистанційній школі «Оптіма», вартість навчання в якій коштує 3 500,00 грн. щомісячно, враховуючи, що державою гарантовано кожній дитині можливість отримання безкоштовних освітніх послуг, а також не наведено мотивів вибору саме вказаного освітнього закладу, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, що зумовлені особливими обставинами в сумі 3 500,00 грн. щомісячно не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не можна вважати додатковими, тому що вони не викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України, відносяться до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивачкою не надано суду доказів, що такі витрати були пов`язані з розвитком певних здібностей дитини.

За таких обставин, на даний час підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 не має.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.11.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись. ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 12,13, 81, 209-246, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.11.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) у дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лишу вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.В. Войтенко