Справа № 216/5227/24
провадження №2/216/2267/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання: Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е., звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.06.2021 р. ОСОБА_1 ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» уклали договір про надання споживчого кредиту № 646543 відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу кредит в сумі 18 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 28.08.2023 року уклали договір факторингу № 2808-23 відповідно умов якого право вимоги за кредитним договором від 29.06.2021 року № 646543 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув кредит позивачу, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 27139.91 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 15929,38 грн.; - заборгованість за відсотками становить 11210,53 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивач просив позов задовольнити, стягнути заборгованість та судові витрати.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

18.10.2024 року представник відповідача адвокат Трофименко М.В. через «Електронний суд» направила до суду додаткові пояснення у справі, згідно змісту яких відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволення позову. В обґрунтування зазначено, що Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу ОСОБА_1 . Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. А також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, відповідно до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року, укладеним між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджі Фінанс», відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Позивачем до суду не надано жодних доказів факту перерахування суми позики відповідачу. Також до позовної заяви позивачем не додано доказів, що суму коштів за кредитним договором було перераховано саме на банківський рахунок, що належить відповідачу. Крім того, документ за вих. № 2646- 09 від 14.09.2023 року на 18 000,00 грн. не може бути доказом переказу коштів на рахунок відповідачки, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства. Представник відповідача вказує, що позивач не надав належних доказів, а саме первинних бухгалтерських документів, які підтверджують наявність заборгованості. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві, а отже не є належним доказом. Відтак розмір заборгованості не є доведеним.

07.11.2024 року представник позивача через «Електронний суд» подав заперечення на додаткові пояснення сторони відповідача, в яких зазначено наступне. Щодо доводів Відповідача, що нею не укладався договір № 646543 про надання споживчого кредиту від 29.06.2021 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» представником позивача вказано, що згідно з п. 1.1. Кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення електронних даних, направлених Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (https://sloncredit.ua). У графі «Споживач» роздруківки вказаного договору, графіку платежів (додаток № 1 до договору), паспорті споживчого кредиту споживачем зазначена ОСОБА_1 , та інші персональні дані, зокрема реєстраційний номер картки платника податків, паспортні дані, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону, та вказано, що ці документи підписані нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором T604. Відповідач не надав Суду жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Будь яких доказів, які б спростували створення ОСОБА_1 , особистого кабінету на сайті ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж ОСОБА_1 , а також як укладення самого договору, так і отримання ОСОБА_1 коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять.

Щодо доводів Відповідача, що нею не отримувалися кредитні кошти за договором № 646543 про надання споживчого кредиту від 29.06.2021 від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» представник позивача зазначає, що згідно з п. 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 18 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в Особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; - у розмірі 4 500,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору. Відповідно до інформації, наданої директором ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з сервісу онлайн платежів iPay.ua за № 2646_09 від 14-09-2023 між підприємствами (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення») укладено договір на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 30.09.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: «29-06-2021 19:03:54 на суму 18000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 95600251, призначення платежу: Зачисление 18000 грн на карту НОМЕР_2 ».

Враховуючи умови надання кредитних коштів, сторона позивача зазначає, що саме Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в Кредитному договорі, і він має можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак будьяких належних доказів для спростування позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», Відповідачем не надано. Таким чином, кошти кредиту були зараховані за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 вказані особисто Відповідачем у договорі, що підтверджується п. 2.1. Кредитного договору, а отже Позивачем доведено факт видачі Відповідачеві кредитних коштів та спростовано доводи Відповідача, що нею не отримувалися кредитні кошти за договором № 646543 про надання споживчого кредиту від 29.06.2021 від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».

Щодо доводів представника Відповідача, що надані Позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону представником позивача зазначено, що якщо Відповідач не погоджується з відповідним розрахунком заборгованості за договором № 646543 про надання споживчого кредиту від 29.06.2021, він має право подати контррозрахунок. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги Позивача, зокрема контррозрахунок заборгованості, Відповідачем не надано. Порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів визначений розділом 3 Договору Отже, Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним Договором, тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлена завчасно та належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач, його представник в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлялися належним чином завчасно.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач уклав договір про споживчий кредит № 646543 від 29.06.2021 р. з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 18000 грн.

Відповідач в особистому кабінеті на сайті ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» подав заявку на отримання кредиту № 646543, тобто відбулося оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом.

Згідно з п. 1.1. Кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення електронних даних, направлених Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (https://sloncredit.ua).

Так, п. 1.3. Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 22 500,00 грн. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.4. Договору строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 29.06.2022 р. (включно).

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних) (далі Проценти за перший день користування кредитом); - за вci наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (далі - Поточні проценти). У пункті 1.7. Кредитного договору, встановлено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 270,80% річних. Пунктом 1.8. Договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає є 38 667,39 грн.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 18 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в Особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; - у розмірі 4 500,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору.

Відповідно до 2.2. Кредитного договору сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.4. Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті.

На виконання вказаної умови позивач надав суду лист від iPay.ua сервіс онлайн платежів за № 2646_09 від 14-09-2023 між підприємствами (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення») Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.11.2024 6 укладено договір на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 30.09.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: «29-06-2021 19:03:54 на суму 18000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 95600251, призначення платежу: зарахування 18000 грн. на карту НОМЕР_2 ».

Отже, безготівкове перерахування суми кредиту ТОВ «Слон Кредит» для задоволення споживчих потреб ОСОБА_1 підтверджено належними доказами.

28.08.2023 р. згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги № 2808-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 646543 від 29.06.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою, документально підтвердженою та становить 27139,91 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту 15929,38 грн.; - заборгованість за відсотками 11210,53грн.; - заборгованість за комісійними винагородами 0 грн.; - заборгованість за пенею 0 грн.

Позивач набув право вимоги за зазначеним вище кредитним договором, при тому, що позичальником умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту.

Отже, позикодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором, але позичальником зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконано.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

Розділ 9 договору «Реквізити та підписи сторін» містить підпис клієнта та його персональні дані, також зазначено, що договір «підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «T604, 29.06.2021 18:59:22 / ОСОБА_2 /».

ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме переказало кошти на платіжну картку клієнта, що підтверджується листом з сервісу онлайн платежів iPay.ua відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта.

За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Слон Кредит» Договору № 646543 про надання споживчого кредиту від 29.06.2021 року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Твердження відповідача про те, що позивачем не доведено розмір заборгованості, оскільки не надано первинних бухгалтерських документів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно із абз.11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься й у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88.

У пункті 2.1 Положення вказано, що первинні документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно із пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на вказане, матеріали справи містять достатньо доказів: договір про надання споживчого кредиту, первинні фінансові документи (лист № №2646_09 від 14-09-2023 про зарахування коштів на платіжну картку позичальника, розрахунок заборгованості за кредитом), Договір факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року з додатками, Акт приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року, надавши оцінку яким, як кожному окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку щодо підтвердження заявленого позивачем розміру заборгованості та не спростування його відповідачем.

Суд враховує, що відповідач має доступ до свого карткового рахунку, зазначеного в договорі, відтак мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження/ненадходження кредитних коштів, так і стану виконання своїх зобов`язань за даним договором, а також внесення коштів на погашення заборгованості, провести власні контррозрахунки.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та вартість кредиту.

Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим.

Натомість ОСОБА_1 погодилася зі своєї сторони на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Договір №646543 від 29.06.2021 р. або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником.

Отже, в даному випадку позивачем було надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та розміру заборгованості, а відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному об`ємі.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очікує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн; та витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.06.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої (правової) допомоги від 27.06.2024, додаткову угоду №62 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, договір про надання правової допомоги від 11.12.2023.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої у розмірі 3 000 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір сплачений позивачам за подання даного позову до суду в сумі 2 422,40 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , (місцезнаходження: 07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897) заборгованість за кредитним договором Кредитним договором №646543 від 29.06.2021р. у розмірі 27 139,91 грн. (двадцять сім тисяч сто тридцять дев`ять гривень 91 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , (місцезнаходження: 07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897), судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., а разом 5422,40 грн. (п`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя Г. М. Чирський