Провадження №2/760/7071/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Марініченко В.К. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 37/300 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить частина домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - 37/300 частки.

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. від 10 січня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме - 37/300 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неналежною реєстрацією права власності.

За замістом постанови, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало частина - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках, тобто по 1/6 частці на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П?ятою київською державною нотаріальною конторою 11.11.1998 року за реєстровим №3-704 і зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації, а інша частина належала ОСОБА_6 ; рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23.03.2012 року у справі № 2-101/12 припинено право спільної часткової власності і скасовано його реєстрацію за ОСОБА_7 на 1/6 частину, ОСОБА_4 на 1/6 частину, ОСОБА_3 на 1/6 частину, за ОСОБА_6 на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і визнано житловий будинок квартира АДРЕСА_2 як окреме домоволодіння та визнано право спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та, відповідно, квартира АДРЕСА_3 як окреме домоволодіння та визнано право власності на нього за ОСОБА_6 ; рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2014 року у справі № 224-796/4/2014 рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23.03.2012 року у справі № 2-101/12 в частині визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_2 як окремого домоволодіння та визнання на нього права спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_3 як окремого домоволодіння та визнання права власності на нього за ОСОБА_6 скасовано; цим рішенням Апеляційний суд міста Києва поділив домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та виділив ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних долях 37/100 частини домоволодіння, а ОСОБА_6 відповідно 63/100 частини домоволодіння.

На підставі викладеного, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. дійшла висновку, що за померлим ОСОБА_4 рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2014 р. у справі № 22ц-796/4/2014 право власності на 37/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 визнано не було, а відповідно реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві неналежним чином здійснило реєстрацію права власності, чим порушила ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження».

Дійсно, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23.03.2012 року у справі № 2-101/12 припинено право спільної часткової власності і скасовано його реєстрацію за ОСОБА_2 на 1/6 частину, ОСОБА_4 на 1/6 частину, ОСОБА_3 на 1/6 частину, за ОСОБА_6 на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і визнано житловий будинок квартира АДРЕСА_2 як окреме домоволодіння та визнано право спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та, відповідно, квартира АДРЕСА_3 як окреме домоволодіння та визнано право власності на нього за ОСОБА_6 .

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2014 року у справі № 224-796/4/2014 рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 23.03.2012 року у справі № 2-101/12 в частині визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_2 як окремого домоволодіння та визнання на нього права спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_3 як окремого домоволодіння та визнання права власності на нього за ОСОБА_6 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким домоволодіння поділено наступним чином: виділено ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних долях 37/100 частини вказаного домоволодіння та виділено ОСОБА_6 63/100 частини вказаного домоволодіння.

При цьому, в мотивувальній частині рішення Апеляційний суд міста Києва зазначив, що оскільки позов заявлено про поділ вже належного сторонам майна, то вимоги про визнання права власності на нього не підлягають задоволенню.

Таким чином, судом встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у відповідності до визначених судом часток.

У подальшому, на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року у справі № 22ц-796/4/2014 за ОСОБА_4 зареєстровано право спільної часткової власності (розмір частки 37/300) на 37/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: у житловому будинку квартира АДРЕСА_4 , що складається з: 3 коридору під літерою 2-1, площею 4,4 кв.м., туалетної кімнати під літерою 2-2, площею 0,9 кв.м., ванної кімнати під літерою 2-3, площею 3,8 кв.м., кухні під літерою 2-4, площею 9,2 кв.м., жилої кімнати під літерою 2-5, площею 12,4 кв.м., жилої кімнати під літерою 2-6, площею 12,7 кв.м., жилої кімнати під літерою 2-7, площею 10,2 кв.м., а всього 53.6 кв.м. жилого будинку.

Таким чином, з наведеного слідує, що право спільної часткової власності ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку та такі відомості, внесені до Державного реєстру прав є достовірними.

Тож, оскільки у власності померлого ОСОБА_4 на момент його смерті перебувала частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , відомості про таке право зареєстровані в Державному реєстрі прав та, відповідно до ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є достовірними, а відтак - таке майно входить до складу спадщини та підлягає спадкуванню у відповідності до положень ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2023 року визначено для розгляду справи головуючого суддю Аксьонову Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 лютого 2024 року до суду надійшли витребувані докази від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С., а саме копія спадкової справи №9/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

18 березня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову.

18 березня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про визнання позову.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, подали до суду заяви про визнання позову.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

19 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. із заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 10 січня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме - 37/300 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неналежною реєстрацією права власності.

26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 37/300 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Як убачається зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки позивач немає можливості захистити своє право в досудовому порядку, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, адже у нього відсутні правовстановлюючі документи на 1/3 частину квартири, належним способом захисту є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до статей 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статей 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Як встановлено ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, у визначений законом шестимісячний строк 19 травня 2022 року подала заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом.

19 травня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. було заведено спадкову справу №9/2022 (витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі 68985196 від 19 травня 2022 року).

Як вбачається з копії спадкової справи, особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, зокрема ОСОБА_2 від належної їй частки в спадщині відмовилась на користь доньки померлого - ОСОБА_1 .

Інші спадкоємці після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. від 10 січня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме - 37/300 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неналежною реєстрацією права власності.

Постанова мотивована тим, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало частина - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках, тобто по 1/6 частці на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П?ятою київською державною нотаріальною конторою 11.11.1998 року за реєстровим №3-704 і зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації, а інша частина належала ОСОБА_6 ; рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 23.03.2012 року у справі № 2-101/12 припинено право спільної часткової власності і скасовано його реєстрацію за ОСОБА_7 на 1/6 частину, ОСОБА_4 на 1/6 частину, ОСОБА_3 на 1/6 частину, за ОСОБА_6 на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і визнано житловий будинок квартира АДРЕСА_2 як окреме домоволодіння та визнано право спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та, відповідно, квартира АДРЕСА_3 як окреме домоволодіння та визнано право власності на нього за ОСОБА_6 ; рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2014 року у справі № 224-796/4/2014 рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 23.03.2012 року у справі № 2-101/12 в частині визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_2 як окремого домоволодіння та визнання на нього права спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_3 як окремого домоволодіння та визнання права власності на нього за ОСОБА_6 скасовано; цим рішенням Апеляційний суд міста Києва поділив домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та виділив ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних долях 37/100 частини домоволодіння, а ОСОБА_6 відповідно 63/100 частини домоволодіння.

Як установлено судом, рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 23 брезня 2012 року у справі № 2-101/12 припинено право спільної часткової власності і скасовано його реєстрацію за ОСОБА_2 на 1/6 частину, ОСОБА_4 на 1/6 частину, ОСОБА_3 на 1/6 частину, за ОСОБА_6 на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і визнано житловий будинок квартира АДРЕСА_2 як окреме домоволодіння та визнано право спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та, відповідно, квартира АДРЕСА_3 як окреме домоволодіння та визнано право власності на нього за ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року у справі № 224-796/4/2014 рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 23 березня 2012 року у справі № 2-101/12 в частині визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_2 як окремого домоволодіння та визнання на нього права спільної часткової власності в рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та визнання житлового будинку квартира АДРЕСА_3 як окремого домоволодіння та визнання права власності на нього за ОСОБА_6 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким домоволодіння поділено наступним чином: виділено ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних долях 37/100 частини вказаного домоволодіння та виділено ОСОБА_6 63/100 частини вказаного домоволодіння.

При цьому, в мотивувальній частині рішення Апеляційний суд міста Києва зазначив, що оскільки позов заявлено про поділ вже належного сторонам майна, то вимоги про визнання права власності на нього не підлягають задоволенню.

Таким чином, судом встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_5 ,, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у відповідності до визначених судом часток.

На підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року у справі № 22ц-796/4/2014 за ОСОБА_4 зареєстровано право спільної часткової власності (розмір частки 37/300) на 37/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: у житловому будинку квартира АДРЕСА_4 , що складається з: 3 коридору під літерою 2-1, площею 4,4 кв.м., туалетної кімнати під літерою 2-2, площею 0,9 кв.м., ванної кімнати під літерою 2-3, площею 3,8 кв.м., кухні під літерою 2-4, площею 9,2 кв.м., жилої кімнати під літерою 2-5, площею 12,4 кв.м., жилої кімнати під літерою 2-6, площею 12,7 кв.м., жилої кімнати під літерою 2-7, площею 10,2 кв.м., а всього 53.6 кв.м. жилого будинку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження о`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №350347678 від 13 жовтня 2023 року.

Таким чином, право спільної часткової власності ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку та такі відомості, внесені до Державного реєстру прав є достовірними.

Оскільки у власності померлого ОСОБА_4 на момент його смерті перебувала частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - 37/300, позивач ОСОБА_1 має право на спадкування майна після смерті спадкодавця ОСОБА_10 , оскільки інші спадкоємці не звертались до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання за позивачем права власності на 37/300 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , адже дане нерухоме майно на момент смерті спадкодавця належало йому на праві власності.

Керуючись ст.10, 12, 89, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 37/300 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).

Відомості про учасників :

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адеса реєстрації: АДРЕСА_6 ;

- відповідач ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 ;

- відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова