Справа № 136/2083/24
провадження № 2/136/526/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,

за участі секретаря судових засідань Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі позивач), через свого представника - адвоката Мишковську Т.М., звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) в якому просить суд стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач обґрунтовує підставність позову тим, що 16.06.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 24. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області по справі №136/172/24, що набуло законної сили 09.07.2024 шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. За час спільного проживання, як подружжя, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Дитина проживає разом із позивачем, при цьому відповідач в добровільному порядку кошти на утримання не надає,більше того не піклується про стан здоров`я дитини, що у свою чергу має несприятливі для дитини наслідки. Так, після російського вторгнення 2022 року, розлучення батьків та погіршення стосунків з бабусею, у дитини погіршився психологічний стан, син поводився агресивно і погрожував вистрибнути з вікна 9-го поверху. З метою надання допомоги сину в березні 2024 позивач звернулась до КНП "Клінічна лікарня ПСИХІАТРІЯ" за допомогою для сина, де після обстеження дитину було направлено на стаціонарне лікування, яке він проходив в період з 14.03.2024 по 04.04.2024. Після стаціонарного лікування дитину було виписано додому з рекомендацією продовжити лікування медичними препаратами та психотерапевтичну корекцію. Крім того, мати зверталась до КЦ "Розвиток" та після обстеження дитини отримала рекомендації, які виконує, що також вимагає додаткових фінансових витрат, які вона несе одноособово. Позивач на утримання дитини витрачає значні кошти, оскільки син потребує постійного догляду, нормального харчування, одягу, витрат на лікування, а також інших витрат пов`язаних забезпеченням відповідного рівня життя необхідного для фізичного та розумового розвитку дитини,які позивач не здатна в повній мірі забезпечити. Відповідач проживає окремо, та наданий час працює за кордоном, покладені на нього батьківські обов`язки не виконує, не приймає участі у вихованні сина, не надає жодної матеріальної допомоги. Враховуючи зазначене позивач просить позов задовольнити та додатково стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Шиманський В.М. зазначив, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2011 року, який розірвано рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 09.07.2024 року у справі № 136/172/24. Під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник відповідача вважає, що з комплексного аналізу положень чинного законодавства можна зробити висновок про те, що законодавець передбачає спільний обов`язок батьків забезпечити дитині рівень життя не нижче встановленого законом України про Державний бюджет на відповідний рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини передбачається, що 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку забезпечує той з батьків, з яким проживає дитина, інші 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку той з батьків, хто з дитиною не проживає. Батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Однак таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами і інтереси дитини і її право на достатній рівень матеріального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії, а аліменти можуть бути стягнені з одного із батьків і в більшому розмірі, зокрема і наближеному до розміру прожиткового мінімуму (в даному випадку до 3 196,00 грн). Додатково представник відповідача зазначає, що лікування ОСОБА_3 можливо пояснити поведінкою матері - ОСОБА_1 відносно якої неодноразово працівниками поліції було складено протоколи про адміністративні правопорушення. Тобто на думку Відповідача підставою лікування ОСОБА_3 було виключно поведінка матері, та це не являється хронічним захворюванням, яке потребує постійних фінансових витрат. Дійсно у власності ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_1 , яку він отримав у подарунок від ОСОБА_4 згідно договору дарування квартири від 16.02.2015 року. Також 16.02.2015 року ОСОБА_2 отримав у дарунок від ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,05 га кадастровий номер :01:005:3129. Тобто нерухоме майно, яке знаходиться у власності у ОСОБА_2 було набуте ним 16.02.2015 року за договором дарування. Разом з тим ОСОБА_2 вважає, що суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав, задля стягнення з нього аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів, натомість вважає, що є достатнім 1/4 частки від усіх доходів останнього, відповідно представник відповідача вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення, а саме стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, - ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У додаткових поясненнях представник позивача - адвокат Мишковська Т.М. зазначає, що відповідач намагається переконати суд, що саме позивач винна у погіршенні стану здоров`я їх спільного сина, при цьому не вважає, що до обставин в яких опинилась його колишня дружина і їх спільний син призвела, зокрема, і його байдужість. В той час як відповідач працює за кордоном в Республіці Польща, перебуваючи у безпеці, маючи стабільний дохід і не маючі інших утриманців, Позивач вимушена в воєнний час, шукати можливість заробити на оренду житла, їжу, лікування та інші витрати, необхідні для організації достатнього рівня життя та розвитку сина. Також, на праві власності батько володіє квартирою АДРЕСА_2 , тоді як мати з дитиною власного житла не мають та вимушені проживати в орендованому, в зв`язку з чим мати несе додаткові витрати.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 13.11.2024 розгляд зазначеної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження, а у справі призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.12.2024 задоволено заяву представника позивача адвоката Мишковської Т.М. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

02.12.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позов поданий представником відповідача - адвокатом Шиманським В.М.

Ухвалою суду від 02.12.2024 задоволено заяву представника відповідача - адвоката Шиманського В.М. про проведення судового засідання 03.12.2024 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, при цьому від їх представників подано клопотання про розгляд справи без їх участі. Окрім того, представником позивача - адвокатом Мишковською Т.М. одночасно із заявою про розгляд справи без участі позивача подано додаткові письмові пояснення.

З огляду на викладене, суд проводить розгляд справи в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін та їх представників, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07.06.2024 (справа №136/172/24), розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований 16.06.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №24 (а.с. 4-6).

Під час шлюбу у позивача та відповідача народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання його сина, позивач змушена звернутись за захистом до суду.

Таку вимогу позивач обґрунтовує тим, що вона на утримання дитини витрачає значні кошти, оскільки син потребує постійного догляду, нормального харчування, одягу, витрат на лікування, а також інших витрат пов`язаних забезпеченням відповідного рівня життя необхідного для фізичного та розумового розвитку дитини,які позивач не здатна в повній мірі забезпечити.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано наступні докази:

- договір найму житла від 28.02.2024, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 відповідно до якого позивач приймає у тимчасове платне володіння та користування 2 кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , із щомісячною орендною платою 11 000 грн (а.с. 8);

- акт від 18.10.2024 складеного за участю начальника ЖЕД-313 С.Лиман, та жителів будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 9);

- епікриз (виписний) з медичної картки стаціонарного хворого № 3435 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із наступними рекомендаціями: спостереження районного психіатра, продовжити лікування (таб. вальпроком 0.3 1/2х1р/д, 1х1р/д тривало, таб рисперон 0.002 по 3/4х2р/д близько 2-3 міс.; психотерапевтична корекція. Варіант вирішення соц питань) (а.с. 11);

- рекомендації КЦ "РОЗВИТОК" відповідно до яких ОСОБА_9 рекомендовано біоакустичну корекцію (БАК) з метою нормалізації сумарної активності головного мозку, стабілізації емоційної сфери, розвитку пізнавальних процесів та розуміння звернення мови (10-12 процедур, не менш 4 разів на тиждень); Оху-терапія - з метою поліпшення загального самопочуття, зменшення психологічної напруги, нормалізації емоційних санів (10 процедур, не менше 3-4 разів на тиждень), методи біологічного зворотнього зв`язку (biofeedback) - задля стабілізації психоемоційної сфери, розвитку пізнавальних здібностей; нейрокорекційні заняття з психологом; масаж загальний; повторне ЕЕГ через 6 місяців після закінчення вище зазначених процедур з метою коригування нейрофізіологічної програми (а.с. 12);

- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 16.02.2015 №68 (а.с. 13-14);

- договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:3129 посвідченого 16.02.2015 приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Врублевською Ю.В. (зареєстровано в реєстрі за №71) відповідно до якого власником земельної ділянки став ОСОБА_2 (а.с.15-16);

- карта перебування RR 6395050 видана 28.06.2022 уповноваженим органом Республіки Польща на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з дозволом на перебування з доступом до ринку праці, дата закінчення терміну дії 15.05.2025 (а.с. 19-20).

В ході судового розгляду відповідач не заперечував щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, на думку відповідача підставою лікування ОСОБА_3 була виключно поведінка матері, та це не являється хронічним захворюванням, яке потребує постійних фінансових витрат. Також відповідачем не заперечується наявність у його власності квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,05га кадастровий номер :01:005:3129, які він отримав у подарунок від ОСОБА_4 згідно договорів дарування від 16.02.2015.

Пункти 1, 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що дитині позивача та відповідача - ОСОБА_3 , станом на день подання позовної заяви виповнилося 12 років.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину складає станом на день розгляду справи 1 598 гривень, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину 3 196 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Встановлюючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача, суд враховує вибір позивача щодо способу стягнення аліментів на утримання дитини саме в частці від доходу відповідача, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, не заперечує свого обов`язку щодо утримання сина в розмірі 1/4 частки від своїх доходів, а також те, що відповідач має у власності нерухоме майно, яке набуте ним у період шлюбу на підставі договорів дарування. При цьому доказів, щодо наявності чи відсутності у позивача власних доходів, суду не надано.

Посилання позивача на необхідність додаткових витрат для продовження належного лікування сина, не доводять розміру необхідних витрат на такі заходи та необхідність їх отримання в недержавних закладах охорони здоров`я. Крім цього, витрати пов`язані зі станом здоров`я дитини та іншими особливими обставинами відносяться до додаткових витрат на дитину.

Так, ч. 1 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, позивач не позбавлена можливості у разі необхідності та понесення відповідних витрат звернутися до суду із позовом на підставі ст. 185 СК України про стягнення додаткових витрат на дитину, зокрема на її лікування.

Тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

Підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі, в тому числі недостатності такого розміру аліментів для задоволення потреб дитини, позивачем не доведено.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 11.11.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України.

Ураховуючи те, що при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Окрім того, із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги від 30.08.2024 №196/24 укладеного між адвокатом Мишковською Т.М. та ОСОБА_1 (а.с. 25-26) відповідно до пункту 1 якого Клієнт доручає, Адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво та захист його інтересів в порядку та на умовах, визначених цим Договором,в усіх судових установах, органах державної влади, правоохоронних органах, інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, з усіма правами, які надані законом позивачеві, відповідачеві, третій особі, свідку, потерпілому, обвинуваченому, підозрюваному, у тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову,зміни предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, одержання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання, супроводження справи щодо аліментних правовідносин, а Клієнт зобов`язується оплатити такі послуги.

У п. 4.1. Договору № 196/24 від 30.08.2024 сторони узгодили, що за надання послуги з правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатові плату у формі гонорару в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. Оплата здійснюється шляхом сплати повної суми під час підписання даного договору.

На підтвердження оплати послуг адвоката позивачем надано квитанцію до прибуткового касового від 30.08.2024 відповідно до якої ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги №196/24 від 30.08.2024 сплатила адвокату Мишковській Т.М. 7 000 (сім тисяч) гривень (а.с. 27).

Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.

Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).

Виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі обставини цієї справи в сукупності, часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 137, 141, 223, 259, 263, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 11.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2024.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ