УХВАЛА

10 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 357/5618/23

провадження № 61-8433ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного

цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Штронда Антон Михайлович, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2023 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2023 року, постанову Київського апеляційного суду

від 5 червня 2024 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду

від 19 червня 2024 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просив стягнути з АТ КБ «Приват Банк»

на свою користь 318,40 євро, що становить 3 % річних за прострочення повернення вкладу у розмірі 10 881,62 євро за період з 21 травня до 13 травня

2023 року, 151,62 євро, що становить 3 % річних за прострочення сплати процентів за вкладом у сумі 5 181,62 євро за період з 21 травня 2022 року до 13 травня

2023 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнено з АТ Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1

318,40 євро, що становить 3 % річних за прострочення повернення вкладу у розмірі 10 881,62 євро за період з 21 травня до 13 травня 2023 року, 151,62 євро, що становить 3 % річних за прострочення сплати процентів за вкладом у сумі

5 181,62 євро за період з 21 травня 2022 року до 13 травня 2023 року, а всього стягнено 470,02 євро.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 21 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнено з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги у розмірі 25 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 5 червня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» залишено без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2023 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня

2023 року залишено без змін.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задоволено.

Стягнено з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

10 червня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат

Штронда А. М., через підсистему «Електронний суд»подав до Верховного Суду касаційні скарги на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 16 листопада 2023 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 5 червня 2024 року.

24 червня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат

Штронда А. М., через підсистему «Електронний суд»подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду

від 19 червня 2024 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Рішенням від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023 Конституційний Суд

України визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним),

пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може

бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та

апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України

(абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовчої практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що ціна позову у цій справі становить 470,02 євро, що за офіційним курсом за даними Національного банку України на день звернення (10 червня 2024 року) з касаційною скаргою становить 20 620,20 грн (470,02 єврох 43,8709 грн) і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250=757 000 грн).

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте

не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі.

АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Штронда А. М., в касаційній скарзі не зазначає випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, стаття 129 якої основними засадами судочинства, серед інших, визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають, передусім, подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім перегляду судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, скаржником не зазначено, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Штронда Антон Михайлович, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2023 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2023 року, постанову Київського апеляційного суду від 5 червня 2024 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета

спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська