Номер провадження: 2/205/3675/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , яка станом на початок березня 2022 року постійно проживала у АДРЕСА_1 , де й було зареєстровано її місце проживання.

Як відомо, 24.02.2022 року на світанку війська російської федерації напали на Україну по всій довжині спільного кордону, від Луганська до Чернігова, в також, із території Білорусії й окупованого Криму. У місті Маріуполі із самого ранку 24.02.2022 року лунали вибухи. Після влучення снаряду у її під`їзд житлового будинку АДРЕСА_2 заявник була змушена із малолітньою дитиною евакуюватися з м. Маріуполя до м. Бердянська, а потім до Запоріжжя, згодом до Вінниці, де і зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа. За весь цей час зв`язку ні з батьками, ні з бабусею, які залишилися у м. Маріуполі не було, оскільки світла, зв`язку та Інтернету там не було. Як з`ясувалось вже в кінці 2022 року від знайомих, які змогли вибратися з Маріуполя на підконтрольну територію України, бабусю в кінці квітня 2022 року із Маріуполя вивезли на територію Ростовської області росії, де вона перебувала у якомусь спеціалізованому закладі для утримання літніх людей.

Далі заявник зазначає, що вже у 2023 році вона випадково дізналася, що її бабуся померла у якомусь селі на території Азовського району Ростовської області російської федерації. Але можливості поїхати до Ростовської області рф в період воєнного стану в умовах припинення транспортного сполучення між Україною і росією не було. Протягом десяти місяців 2023 року заявник змушена була займатися розшуком відомостей про бабусю і отримання свідоцтва про смерть. Тільки наприкінці жовтня 2023 року вдалося отримати у м. Вінниця офіційний документ, а саме: свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , видане відділом запису актів цивільного стану адміністрації Азовського району Ростовської області. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді недотриманої нею пенсії за два місяці.

Далі позивач зазначає, що маючи намір прийняти спадщину, вона 30.10.2023 року звернулася до державного нотаріуса Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Березовської В.С., однак, остання відмовила постановою № 997/02-31, посилаючись на те, що був пропущений строк для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що вона пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, а саме: необізнаність про смерть ОСОБА_3 як спадкодавця, напад російської федерації, ведення бойових дій і наступна повна окупація м. Маріуполя, відсутність тривалий час документів про смерть бабусі, неможливість потім передати їх до м. Вінниці через відсутність поштового та транспортного сполучення з рф.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду та просити суд визнати поважними причини пропущення строку для прийняття спадщини та визнати їй, ОСОБА_1 , додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому вона визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити..

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. У такій письмовій заяві вимоги підтримали та просять задовольнити в повному обсязі.

Відповідач також подав до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про повне визнання позову, та просить здійснити розгляд справи за її відсутності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.09.2024 року вирішено відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору по цивільній справі № 205/14383/23 (провадження № 2/205/3675/24) за її позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у розмірі 1 073 грн. 60 коп. до ухвалення судового рішення у справі, та роз`яснено позивачеві, що якщо у встановлений судом строк судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і ухвалює за результатами розгляду справи рішення про задоволення позову з огляду на нижченаведене.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 , виданого 04.08.2022 року Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), позивач має такі анкетні дані: ІНФОРМАЦІЯ_2 « ОСОБА_4 », про що 11.02.1985 року складено відповідний актовий запис № 185, де батьками записані « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_2 ».

Також, судом встановлено, що 19.02.2011року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 91, та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , в якому зазначено прізвище дружини після реєстрації шлюбу, як « ОСОБА_7 ».

Матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_3 , виданого 30.08.2022 року Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідач, а по справі, мати позивача має такі анкетні дані: ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_8 », про що 30.04.1960 року складено відповідний актовий запис № 439, де батьками записані « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_3 ».

Матеріалами справи також підтверджено, що 24.08.1979 року Бюро РАГС виконкому Азовської міськради Депутатів трудящих Ростовської області, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 530 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 , в якому зазначено прізвище дружини після реєстрації шлюбу, як « ОСОБА_10 ».

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 , а відтак є спадкоємцем п`ятої черги згідно вимог ст. 1261 ЦК України.

Судовим розглядом також встановлено, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 17.05.2022 року, виданим Відділом записів актів цивільного стану адміністрації Азовського району Ростовської області, актовий запис № 8.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Березовської В.С., яка постановою від 30.10.2023 року за № 997/02-31, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 її бабусі ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини.

Оскільки у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості врегулювати вказані спадкові правовідносини, то суд доходить висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Положенням ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Особливості спадкування під час воєнного стану, на сьогодні, регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164. Окрім того, Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 року № 1118/5, що набрав чинності 19.03.2022 року, були внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Частиною 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2023 року №480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

24 червня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України №719 від 24.06.2022 року внесено зміни до частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 та встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, серед поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини вказує на те, що вона перебувала на окупованій території в місті Маріуполі, а після виїзду на підконтрольну Україні територію м. Вінниці втратила зв`язок зі спадкодавцем, а коли дізналась про її смерть строк вже був пропущений.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Отже, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, можуть бути визнані судом поважними, оскільки, самі по собі ці обставини свідчать про поважність причин пропуску зазначеного строку, та позивачем надано допустимі та належні докази на підтвердження поважності пропуску для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, обставини, які викладені позивачем, зокрема початок збройної агресії російської федерації щодо України, той факт, що позивач перебувала на окупованій території в місті Маріуполі, а після виїзду на підконтрольну Україні територію втратила зв`язок зі спадкодавцем, обґрунтовують поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відтак, причини пропуску встановленого законом строку суд вважає поважними, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та визначити їй додатковий строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.3ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивачу було відстрочено сплату судового збору по цивільній справі № 205/14383/23 (провадження № 2/205/3675/24) за її позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у розмірі 1 073 грн. 60 коп. до ухвалення судового рішення у справі, та роз`яснено позивачеві, що якщо у встановлений судом строк судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

У зв`язку із чим такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з позивача на користь держави в розмірі 50%.

Враховуючи вищевикладене з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., іншу частину судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп. стягнути з позивача на користь держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265,267 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задовольнити у повному обсязі.

2. Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан