Справа № 760/4600/24
Провадження 2/760/6485/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 вересня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мельниченко М.С. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 369335,06 грн та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 02 жовтня 2023 року близько 15 години 28 хвилин сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3 , який в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI SONATA», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Богданівській, 3/5, в м. Києві, не дотримався безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , а також до наїзду на транспортний засіб «TOYOTA RAV-4», д.н.3. НОМЕР_3 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року у справі №760/26589/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Автомобіль «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

В момент ДТП автомобілем «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 керував позивач - ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «HYUNDAI SONATA», д.н.з. НОМЕР_5 , на момент ДТП, була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-214533174, який був чинним на момент ДТП, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 тис грн, франшиза - 2 500,00 грн.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.з. НОМЕР_6 , зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Згідно звіту № 11/06.12.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 20.12.2023:

1) вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ що оцінюється, марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 становить - 526 835,06 грн;

2) вартість відновлювального ремонту КТЗ марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 становить - 499 903,77 грн;

3) ринкова вартість КТЗ марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.з. НОМЕР_7 , без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП, становить - 648 249,47 грн;

4) величина втрати товарної вартості КТЗ марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.3. НОМЕР_2 становить - 26 931,29 грн.

3 огляду на зазначене, загальний розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.3. НОМЕР_8 , становить 526 835,06 грн. (499 903,77 грн + 26 931,29 грн).

ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодувала ОСОБА_4 шкоду в розмірі 157500 грн, в межах ліміту, з урахуванням франшизи.

Проте, розмір страхового відшкодування, сплаченого на користь ОСОБА_4 не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого транспортного VOLKSWAGEN E-GOLF», д.н.3. НОМЕР_8 .

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню 369 335,06 грн (526 835,06 грн - 157 500,00 грн).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача - адвокат Калугін Д.О. подав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 25000 грн, повідомив, що докази понесених позивачем витрат на правову допомогу будуть подані в порядку ст.141 ч.8 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, однак причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечують проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Судом установлено, що 02 жовтня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортний засіб «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_4 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року у справі №760/26589/23 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Згідно з нормою частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_5 , була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс» згідно полісу №ЕР-214533174.

Як стверджує позивач, відповідно до вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило ОСОБА_4 суму страхового відшкодування з урахуванням франшизи у розмірі 157500 грн.

Згідно звіту №11/06.12.23 від 20 грудня 2023 року про оцінку вартості матеріального збитку встановлено, що вартість відновлювального ремонту складає: 499903,77 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ (вартість матеріального збитку) складає: 526835,06 грн, а втрата товарної вартості складає: 26931,29 грн.

Оскільки розмір страхового відшкодування, сплаченого на користь ОСОБА_4 є недостатнім для повного відшкодування шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_8 , позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 369335,06 грн.

Відповідач відзиву не подав.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, розглядаючи спір щодо відшкодування шкоди, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц та Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 722/1384/15-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 752/13375/19.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.35.1. ст.35 зазначеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із нього як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу сумі 526335,06 грн) та отриманим страховим відшкодуванням (157500 грн), що становить 369335,06 грн.

Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачем за подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3693,35 грн.

Крім того, витрати позивача на проведення оцінки вартості матеріального збитку становлять 4000 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №11/06.12.23 від 20 грудня 2023 року на суму 4000 грн.

А тому, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7693,35 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат (3693,35 грн судовий збір за подання позовної заяви + 4000 грн витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку).

Оскільки представник позивача зробив заяву про те, що докази понесених витрат на правову допомогу у сумі 25000 грн будуть подані в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, питання про розподіл таких витрат буде вирішено після їх надходження.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 369335 (триста шістдесят дев`ять тисяч триста тридцять п`ять) гривень 06 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7693 (сім тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 35 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова