Справа № 687/600/24
Провадження по справі 2/305/581/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом адвоката Урода Олександра Вячеславовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Урода Олександра Вячеславовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів без достатньої правової підстави.

Позовні вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 перебуваючи у відпустці, вирішила зробити ремонт свого домоволодіння у зв`язку з чим звернулася до громадянина ОСОБА_2 з усним проханням допомогти зробити їй ремонт у себе на домогосподарстві. В подальшому ОСОБА_1 , надала ОСОБА_2 грошові кошти загальною сумою 165200 гривень, оскільки вони усно домовились про те, що вона дасть йому у борг грошові кошти в розмірі 1200 доларів США для покупки автомобіля, а громадянин ОСОБА_2 враховує дану суму при розрахуванні. Через деякий час ОСОБА_1 , надала ще грошові кошти в розмірі 2100 доларів США на придбання бруківки, потім, ще позичила йому, за його проханням кошти в сумі 18000 гривень. Почавши робити ремонт, позивачка вирішила, що бажає вкласти бруківкою більшу територію домогосподарства та дала ОСОБА_3 ще кошти на придбання бруківки в розмірі 18500 гривень. Крім даних коштів, вона ще давала ОСОБА_3 різні суми для придбання матеріалу для виробництва, із яких останній 10000 гривень заплатив за придбання металопрофілю та 20000 гривень, вніс як завдаток за бруківку. На даний час, відповідач, не здійснює роботи в неї на домогосподарстві та грошові кошти, які вона йому позичила не повертає. 14.08.2023, ОСОБА_1 . звернувся до відділу поліцейсьі діяльності №1 Кам`янець-Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.190 КК України. Відповідно до ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2023 у справі № 676/8725/23 зобов`язано слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 №1669 від 14.08.2023. 30 січня 2024 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудови розслідувань за №0002017 від 20 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.З ст.190 КК України закрито зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2024 року у справі №676/2707/24, скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0002017 від 20.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а матеріали повернуто для проведення досудового розслідування. Згідно до протоколу допиту, як свідка від 09.01.2024 та додатків до нього ОСОБА_2 визнає, що дійсно брав кошти у ОСОБА_1 у розмірі 165200 гривень. Крім того, 18.01.2024 допитаний, як свідок ОСОБА_4 , як вбачається з протоколу, підтвердив, що дійсно бачив, як одного разу ОСОБА_1 передала гроші ОСОБА_2 у розмірі двох-трьох тисяч гривень. Також вищенаведені обставини можуть підтвердити свідки, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Отже, грошові кошти у розмірі 165200 гривень, набуті ОСОБА_2 без достатньої правової підстави у зв`язку із чим позивачка звернулася за фактом вчинення, щодо неї шахрайства до відділу поліцейської діяльності №1 Кам`янець-Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Звертає увагу суду, на постанову від 10.04.2018 у справі за №910/10156/17 Великої Палати Верховного суду України, в якій міститься висновок про те, що у разі прострочення виконання зобов`язання, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, які є обов`язковими до застосування. Таким чином, позивач вважає обгрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних витрат за прострочення грошових зобов`язань, які безпідставно набув відповідач. В даному випадку, розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, на підставі вищенаведеного, просили допитати в якості свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Стягнути із відповідача на користь позивачки безпідставно набуті кошти, у розмірі 165200 гривень, 3% річних в сумі 3638,93 гривень, інфляційні нарахування в розмірі 3808,98 гривень та судові витрати в розмірі 1681,74 гривень сплаченого судового збору, а також 50000 гривень витрат на правову допомогу.

14.06.2024, до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшла цивільна справа за позовом адвоката Урода Олександра Вячеславовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів без достатньої правової підстави.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., від 17.06.2024, прийнято до провадження суду справу, яка надійшла з іншого суду. Відкрито провадження в справі вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15.07.2024. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.11.2024 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.

29.11.2024, ухвалою судді Марусяк М.О., клопотання представника позивача Урода О.В. про допит свідків в режимі відеоконференції з приміщення Чемеровецького районного суду Хмельницької області задоволено.

Представник позивача, адвокат Урода О.В., 13.12.2024 та 26.12.2024, з`являвся у судові засідання в режимі відеоконференції, однак через маштабну повітряну тривогу та технічні несправності відеоз`язку, незміг взяти участь у судовому засіданні.

Позивачка ОСОБА_1 , 13.12.2024, з`явилася у судове засідання в режимі відеоконференції, однак через маштабну повітряну тривогу оголошену по всій території України не змогла брати участь в судовому засіданні. Судове засідання було відкладено на 14 годину 00 хвилин, дня 26 грудня 2024 року.

26.12.2024, у судове засідання з`явилася позивачка ОСОБА_1 , однак таке не відбулося через технічні несправності, відсутність інтернету та відеоз`язку, що підтверджується роздруківкою протоколу судового засідання в режимі відеоконференції, після чого, позивачка надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2 , у судове засідання, жодного разу не з`явився. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, що стверджується роздруківкою з трекінгу відправлень "Укрпошти" та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причину неявки суд не повідомив. Відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , надала ОСОБА_2 грошові кошти загальною сумою 165200 гривень, оскільки вони усно домовились про те, що вона дасть йому у борг грошові кошти в розмірі 1200 доларів США для покупки автомобіля, а громадянин ОСОБА_2 враховує дану суму при розрахуванні. Через деякий час ОСОБА_1 , надала ще грошові кошти в розмірі 2100 доларів США на придбання бруківки, потім, ще позичила йому, за його проханням кошти в сумі 18000 гривень. Почавши робити ремонт, позивачка вирішила, що бажає вкласти бруківкою більшу територію домогосподарства та дала ОСОБА_3 ще кошти на придбання бруківки в розмірі 18500 гривень. Крім даних коштів, вона ще давала ОСОБА_3 різні суми для придбання матеріалу для виробництва, із яких останній 10000 гривень заплатив за придбання металопрофілю та 20000 гривень, вніс, як завдаток за бруківку. На даний час ОСОБА_2 не виконав домовленість та не зробив ремонт у позивачки на домогосподарстві.

Згідно рапорту інспектора ВПД №1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, српп ОСОБА_9 , від 14.08.2023 виїздом на місце події в АДРЕСА_1 , встановлено, що заявниця передала грошові кошти у сумі 165200 гривень, громадянину ОСОБА_2 , який взявши кошти зобов`язався замовити та встановити на господарстві заявниці бруківку. Однак, ОСОБА_2 зобов`язання не виконав, а грошові кошти не повернув.

Відповідно до ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2023 у справі № 676/8725/23 зобов`язано слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, внести до Єдиног реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 №1669 від 14.08. 2023 року.

Згідно до протоколу допиту, як свідка від 09.01.2024 та додатків до нього ОСОБА_2 визнає, що дійсно брав кошти у ОСОБА_1 у розмірі 165200 гривень.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абоо спорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутисядо суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, 18.01.2024 допитаний, як свідок ОСОБА_4 , як вбачається з протоколу, підтвердив, що дійсно бачив, як одного разу ОСОБА_1 передала гроші ОСОБА_2 у розмірі двох-трьох тисяч гривень

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 січня 2020 року у справі №161/17945/18 (провадження № 14-599цс19) дійшла висновку, що у відповідності до частини першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 за №910/10156/17, зроблено висновок про те, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, який в силу ч.4 ст.236 ГПК України є обов`язковим до застосування.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі 686/21962/15-ц суд касаційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення ст.625 ЦК України і навів правовий висновок про те, що у наведеній нормі визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно набутих або збережених грошових коштів, нараховуються 3% річних та інфляційні витрати від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст.1212 ЦК України.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких доказів на спростування позовних вимог не надав.

Отже, зважаючи на те, що відповідач безпідставно збагатився за рахунок позивачки, порушені права останньої підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення грошових коштів з відповідача.

Водночас, відповідно до ч.5 ст.265 ЦК України, у резолютивній частині рішення судом зазначається, розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст.137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 при зверненні в суд з позовом сплатила судовий збір у розмірі 1681,74 гривень, що стверджується квитанцією від 13.05.2024.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка понесла, будь-які інші витрати пов`язані з розглядом справи.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки, ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, що складаються зі сплати судового збору, в сумі 1681,74 гривень.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.1212 ЦК України, ст.ст. 81,89, 259, 263, 265, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти, у розмірі 165200 (сто шістдесят п`ять тисяч двісті) гривень, 3% річних в сумі 3638 (три тисячі шістсот тридцять вісім) гривень 93 копійки та інфляційні нарахування в розмірі 3808 (три тисячі вісімсот вісім) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 74 копійки.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк