СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19946/23

пр. № 2/759/1698/24

30 січня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у жовтні 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд встановити факт проживання однією сім?єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 5 років до відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 де проживали позивач та ОСОБА_2 з 2012 року, разом із сином позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У 2016 році ОСОБА_1 зробив ремонт у квартирі та почав займатись приватизацією та оформленням права власності на кв. АДРЕСА_1 , оскільки вона не була приватизованою. На той час, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вже були зареєстровані в зазначеній квартирі. 20.01.2017 отримано свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 на ім?я ОСОБА_2 та членів її сім?ї - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частинах. Після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 весь час проживали разом, вели спільне господарство та спільний бюджет, однак у ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , похованням якої займався позивач, а також він взяв усі витрати на себе. Внаслідок чого, позивач просить встановити факт проживання однією сім?єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та ведення спільного господарства саме для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

08.11.2023 від представника відповідача Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація не є належним відповідачем по справі (а.с. 19-20).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 12-13).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2023 відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче засідання (а.с. 15-16).

Ухвалою суду від 22.11.2023 витребувано у Першої Київської державної нотаріальної контори належним чином, завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 25-26).

16.01.2024 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача Київську міську раду (а.с. 57-58).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2024 підготовче провадження по справі закрито. Призначено справу до судового розгляду (а.с. 66).

Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 25.01.2024 подав до суду заяву в якій просив слухати справу без його участі (а.с. 62).

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомленні належним чином, при цьому у відзиві від 08.11.2023 просили розглядати справу без їх участі (а.с. 19-20).

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть №8512 серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 35).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.09.2020 проведено реєстрацію спадкової справи №960/2020 Першою Київською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 49).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2020 виданої державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Майхеркевич О.І. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з ненаданням рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 не менше 5 (п`ять) років до часу відкриття спадщини (а.с. 4, 54).

Згідно довіреності серії НВХ 600782 від 15.10.2016 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уповноважила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бути її представником в усіх установах та з питань, у тому числі приватизації, оформлення та реєстрації права власності на кв. АДРЕСА_1 , управління та користування даною квартирою (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 20.01.2017 кв. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах (а.с. 5, 48).

Як вбачається з Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №53050964 від 10.09.2020 про зареєстрованих/ знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 за період з 21.05.2020 по 10.09.2020 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 14.04.1988; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.10.2016; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02.12.2016; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 10.01.2019 (а.с. 52).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.

У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

Також Верховний Суд України зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншої особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд заужважує, що на підтвердженян факту спільного проживання позивачем надано доручення ОСОБА_2 , згідно якого вона уповноважила ОСОБА_1 займатися приватизацією кв. АДРЕСА_1 , у якій був зареєстрований позивач разом з померлою ОСОБА_2 , своїм сином ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 , однак вказане доручення не доводить факт спільного проживання, а лише надання певних повноважень позивачеві, окрім цього позивачем не вказано третіх осіб, які ймовірно можуть бути спадкоємцями, зокрема, зважаючи на те, що до суду не надано доказів щодо особи ОСОБА_4 , яка може бути спадкоємицею.

Також суд критично ставиться щодо підтвердження реальності сімейних відносин позивачем з померлою не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки не доведено, що він з померлою постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, спільні витрати на купівлю майна спільного користування та брали участь в утриманні житла, ремонті.

Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази не підтверджують факт проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбубез реєстрації шлюбу протягом вказаного позивачем періодом з 2012 р. по день смерті ОСОБА_2 , внаслідок чого позивачем не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.41 Конституції України, ст.ст. 3, 21, 36, 60 63, 67, 70, 74 СК України, ст.ст. 15, 16, 368 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 89, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у дохід держави судовий збір по справі у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 07.02.2024.