Справа №751/9181/24
Провадження №4-с/751/35/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з усього майна, що належить боржнику, у виконавчому провадженні №30472138 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова № 6-2773 від 29.08.2011, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Сенс-Банк»,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Керницька О.В. звернулась до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить: визнати незаконною бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №30472138; зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні № 30472138 щодо виконання виконавчого листа від 29.08.2011 № 6-2773/11, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, а саме арешт нерухомого майна, накладений постановою Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 09.12.2011, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11997058.

Вимоги скарги мотивовано тим, що на виконанні Другого відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції перебував виконавчий лист Новозаводського районного суду м. Чернігова № 6-2773/11 від 29.08.2011 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ «Альф-Банк» коштів у сумі 747 557 грн. 09.12.2011 державним виконавцем разом з постановою про відкриття виконавчого провадження №30472138 також накладено арешт на невизначене нерухоме майно. 05.12.2013 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», яку разом з виконавчим листом направлено стягувачу. 23.09.2024 ОСОБА_1 , звернувся до Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУМЮ м. Київ із заявою щодо зняття арешту з нерухомого майна, яке накладено в межах виконавчого провадження №30472138, однак листом від 09.10.2024 виконавцем відмовлено у задоволенні заяви та знятті арешту. Оскільки виконавчий лист від 29.08.2011 № 6-2773/11 після його повернення стягувачу ще у 2013 році та по даний час повторно до виконання не пред`являвся, виконавчі провадження на його підставі не відкривались, при цьому стягувач жодні майнові претензії за цим виконавчим документом не заявляв та не заявляє, вважають, що наявність протягом більше як десяти років з дня завершення виконавчого провадження не скасованого арешту, накладеного на майно боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Ухвалою судді від 16.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні 14.11.2024 представник заявника адвокат Керницька О.В. скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

В подальшому, після оголошеної перерви, до судового засідання заявник та його представник не з`явились, від представника заявника адвоката Керницької О.В. на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Представник Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУМЮ (м. Київ) у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява заступника начальника відділу про розгляд справи за відсутності їх представника.

Представник АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не находило.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.08.2011 ПАТ «Альфа-Банк» видано виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 19.04.2011 по цивільній справі № 649-11/174/11 третейського суду за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено повністю і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 747 457 грн 25 коп та витрат по сплаті третейського збору в сумі 100,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати у розмірі 38 грн 50 коп (а.с. 47)

09.12.2011 державним виконавцем Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Дяк О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 30472138 з накладенням арешту на майно боржника. Обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 11997058 (а.с. 7).

09.01.2013 державним виконавцем Дяк О.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 74755,7 грн, а також постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 300 грн (а.с. 12 на зв.)

05.11.2013 постановою державного виконавця Дяк О.М. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (майно на яке можна звернути стягнення у боржника відсутнє, а також вчинені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними) (а.с. 13)

23.09.2024 представник заявника звернулась до Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту та заборони відчуження з усього невизначеного майна (нерухоме майно), що належить ОСОБА_1 який накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 30472138 щодо виконавчого листа від 29.08.2011 № 6-2773/11 (а.с. 10)

Листом № 95557/25.22-46 від 09.10.2024 начальник Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому О. Гончаренко повідомила представника про те, що на виконанні перебувало ВП № 30472138 з примусового виконання виконавчого листа 3 6-2773/11 від 29.08.2011, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів у сумі 747 557,00 грн. Державним виконавцем Другого відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Дяком О.М., 09.12.2011 винесено постанову про відкриття ВП № 30472138 з накладенням арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним виконавцем 22.12.2011 накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 11997058. 05.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», яку разом з виконавчим листом направлено стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту. Станом на 09.10.2024 надходження коштів для сплати боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на рахунок Відділу не проводились, а тому підстави для зняття арешту відсутні. Після сплати на рахунок Відділу боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 буде знято не пізніше наступного робочого дня (а.с. 8-9).

Листом № 110457/25.22-46 від 22.11.2024 начальник Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому О.Гончаренко повідомила представника про те, що на виконанні у відділі перебувало ВП № 30472138 з примусового виконання виконавчого листа № 6-2773/11 від 29.08.2011, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів в сумі 747 557,00 грн. 05.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконаве провадження». Керуючись наказом від 25.12.2008 № 2274/5 про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Повторно до примусового виконання вищезазначений виконавчий лист на адресу відділу не надходив (а.с. 44).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Спеціальним законом, що визначав на той час умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, який втратив чинність 05.01.2017 на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ст.1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 6 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV).

Пунктом 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, з огляду на наведені норми Закону № 606-XIV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тому на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, якщо виконавчий документ не було пред`явлено до виконання протягом року з дати повернення стягувачу, за загальним правилом провадження по такому документу вже не може бути відновлено.

Таким чином, в разі пропуску строку на повторне пред`явлення документу до виконання з боку стягувача настають наслідки закінчення виконавчого провадження.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, оскільки виконавчий лист від 29.08.2011 № 6-2773/11, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 30472138 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ПАТ «Альфа-Банк», 05.11.2013 було повернуто стягувачу, то повторно пред`явити його до виконання стягувач міг у строк до 05.11.2014.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, та те, що зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися ще до набрання чинності Законом № 1404-VIII, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритого виконавчого провадження та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 258, 263-265, 354, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з усього майна, що належить боржнику, у виконавчому провадженні №30472138 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова № 6-2773 від 29.08.2011, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Сенс-Банк» - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №30472138 протиправною.

Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт із нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яке накладено в рамках виконавчого провадження № 30472138 щодо виконання виконавчого листа від 29.08.2011 № 6-2773/11, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, а саме арешт нерухомого майна, накладений постановою Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 09.12.2011, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11997058.

Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини ухвали, протягом того ж строку з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 23.12.2024.

Суддя І. В. Яременко