Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 Справа №607/3042/20 Провадження №2/607/314/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Кузьменкової О. І.

учасників справи

представника позивача Редьква Н. М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:002:0013, площею: 0,0551 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_3 є її сусідкою, власницею суміжної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: :02:001:1075, площею: 0.25 га, що знаходиться за адресою: с. Гаї Гречинські, Тернопільського району, Тернопільської області.

Відповідачка ОСОБА_3 , яка користується суміжною земельною ділянкою самовільно розширила площу своєї земельної ділянки, знищила межу та захопила частину її земельної ділянки. Своїми діями відповідачка ОСОБА_3 порушує її право власності на земельну ділянку, обмежує її в праві володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Тому позивач ОСОБА_4 вважає, що відповідачкою ОСОБА_3 порушено її право власності на земельну ділянку, яке підлягає захисті шляхом усунення перешкод в користуванні моєю земельною ділянкою, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення моїх прав громадянкою ОСОБА_3 ..

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та зобов`язати ОСОБА_3 усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер: :02:002:0013, площею: 0,0551 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом відновлення меж суміжних земельних ділянок ( кадастровий номер: :02:002:0013, кадастровий номер: :02:001:1075) згідно даних земельно - кадастрової документації та демонтувати встановлену огорожу та стягнути судові витрати.

Відповідач подала відзив на позов та додаткові пояснення у якому позовні вимоги не визнала повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що земельна ділянка із кадастровим номером :02:002:0013 вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0013 проведена після її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі. Як вбачається із державної реєстрації та технічної документації щодних накладань, помилок геометрії не було виявлено, також ОСОБА_4 претензій до меж не заявила.

ОСОБА_4 з відповідачем (суміжним користувачем) ОСОБА_3 межі земельних ділянок не погоджувала, про проведення геодезичних робіт не повідомляла, що вбачається із технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 22.03.2019 року - ФОП ОСОБА_5 , внаслідок чого утворена земельна ділянка із кадастровим номером :02:002:0013.

Також станом на 16.10.2017 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 придбали в рівних частках земельну ділянку площею 0,14 га, яка межувала із землями ОСОБА_8 і землями Шляхтинецької сільської ради, і на той час із ОСОБА_3 спільної межі - не було.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2012 р.. ОСОБА_3 стала власником земельних ділянок у с.Гаї Гречинські Тернопільського району площею 0,25 га кадастровий номер :02:001:1075 і площею 0,0911 га кадастровий номер :02:001:1062, і земля межувала із сусідом зі східного боку ОСОБА_9 , а з усіх інших боків - із землями сільської ради.

Згідно із загального плану кварталу, який є частиною технічної документації ОСОБА_10 , з південного боку значиться земельна ділянка площею 0,14 га, і між ділянками є дорога шириною 1,5 м.

Разом з тим, з витягу з ДЗК та графічних матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 , оформляючи внесення своєї земельної ділянки площею 0,07 га до Державного земельного кадастру, протиправно встановила такі координати земельної ділянки, що захопила дорогу, збільшила свою площу на 22 кв.м до 0,0722 га і встановила із ОСОБА_3 спільну межу.

Тому позивач ОСОБА_4 і не надає суду повної інформації про новоутворену нею у 2019 році земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0013, шліхом поділу та долучення земельних ділянок, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Представник позивача у судовому засіданні зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав та обґрунтувань викладених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду призначено земельно - технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду закрито підготовче засідання.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.10.2007, ВКА НОМЕР_1 , ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_7 , та ОСОБА_12 купила в рівних частках земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,14 га, що знаходиться в с. Гаї Гречинські, Тернопільського району, Тернопільської області. Земельна ділянка, що відчужується розташована в межах А до Б землі ОСОБА_8 , Б А землі сільської ради.

ОСОБА_13 отримала у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, з кадастровим номером :02:001:0520, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі рішення сесії Шляхтинецької сільської ради від 30.10.2008 №214, відповідно до опису меж, земельна ділянка межує: від А до Б Шляхтинецької сільської ради; від ОСОБА_14 ; від В до ОСОБА_15 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №069943 від 25.12.2008.

Позивачем не подано документації із землеустрою, на підставі якої сформовано земельну ділянку, з кадастровим номером :02:001:0520, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_16 після одруження, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 08.04.2010.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №174352118 від 18.07.2019, ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0013, площею 0,0551 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 10.07.2019, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0013 сформована 10.07.2019 (дата державної реєстрації земельної ділянки) за розробленою ФОП ОСОБА_5 Технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (копія документації із землеустрою наявна в матеріалах справи.

Відповідно до опису меж, земельна ділянка межує: від А до ОСОБА_17 ; від ОСОБА_18 ; від В до ОСОБА_19 ; від ОСОБА_20 ; від Д до А Гр., відомості про обмеження у використанні земельної ділянки встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 - не зареєстровані.

Як вбачається із технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробленої ФОП ОСОБА_5 , земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0013 та :02:002:0012, утворені шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0520, на належить на праві власності ОСОБА_21 .

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР 09546 від 12.03.2001, ОСОБА_22 передано у власність земельну ділянку площею 0,57 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,32 га, що знаходиться в с. Гаї Гречинські, Тернопільського району, Тернопільської області. Відповідно до опису меж, земельна ділянка межує: від А до Б землі ОСОБА_9 , від Б до В - Шляхтинецької сільської ради.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.07.2012, посвідченого державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 .

Відповідно до технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_22 , с. Гаї Гречинські ІПляхтинецької сільської ради, Тернопільського району, що земельна ділянка, що передається у власність ОСОБА_22 , площею 0,57 га, та земельна ділянка ОСОБА_23 , площею 0,14 га, не межують одна з одною, оскільки розділені землями сільської ради.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно технічної експертизи №1239/1240/20-22 від 29.11.2023, фактичний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0013, площею 0,0551 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , не відповідає правовстановлюючим документам та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування, тобто існують розбіжності із проходженням фактичних меж земельної ділянки відповідно до меж, що зазначені у технічній документації із землеустрою, за якою сформовано зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0013. Надати відповідь на поставлене питання за відсутності відомостей про межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1075 експертові не вбачається за можливе.

Позивач як на підставі заявлених вимог просить позов задовольнити з підстав, наведених в ньому, оскільки відповідач чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, однак суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно - правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі N 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі N 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі N 209/3085/20).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі N 753/8671/21 (провадження N 61-550св22).

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 925/1265/16, провадження N 12-158гс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц (провадження N 14-338цс18); від 11 вересня 2019 року у справі N 487/10132/14-ц (провадження N 14-364цс19); від 06 квітня 2021 року у справі N 925/642/19 (провадження N 12-84гс20) та інших)).

Отже, зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів,дотримуватися правил добросусідства.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Частиною третьою статті 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової земельно технічної експертизи №1239/1240/20-22 від 29.11.2023, фактичний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0013, площею 0,0551 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , не відповідає правовстановлюючим документам та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування, тобто існують розбіжності із проходженням фактичних меж земельної ділянки відповідно до меж, що зазначені у технічній документації із землеустрою, за якою сформовано зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0013.

Надати відповідь на поставлене питання за відсутності відомостей про межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1075 експертові не вбачається за можливе.

Допитаний у судовому засіданні експерт не надав відповіді на питання, поставлене в ухвалі суду про призначення експертизи, а саме: «Чи має місце порушення меж та накладення спірних земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимоги нормативно-правових актів», оскільки відсутні відомості про межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1075, також експертом зазначено, що до формування земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0013, згідно опису меж, земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не межували.

Враховуючи висновок експерта суд зазначає, що експертом не встановлено порушення меж та накладення спірних земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимоги нормативно-правових актів, тому суд не враховує висновок експерта, оскільки він є неналежним доказом для підтвердження позовних вимог.

У справах щодо порушення меж земельних ділянок, суд може ухвалити рішення без врахування висновку експертизи, якщо встановить, що ці висновки є неналежним доказом у справі (див. постанову Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 709/629/17).

Враховуючи обставини справи, суд зазначає, що до формування земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0013, згідно опису меж, земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не межували, між ними знаходилися земельна ділянка, яка належала Шляхтинецькій сільській раді.

Позивач не подала належних та достовірних доказів, які б вказували, що будівництво та встановлення огорожі між земельними ділянками, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було здійснено відповідачем ОСОБА_3 на земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0013, яка належить ОСОБА_4 .

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не представив суду належні, допустимі та достатні докази, які би підтверджували обґрунтованість та підставність його позовних вимог, а тому в даному випадку не мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, що є підставою для відмови у задоволені позову ОСОБА_24 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду буде складено та підписано 26 грудня 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко