КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/1511/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - Костюченко Валерії Андріївни на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року в складі судді Коваленко І. В.,

встановив:

02.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і кв. 47 , здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511).

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13.10.2021 року.

Пунктом 7.1 ст.8 «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання житлово-комунальної послуги отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не був укладений, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів між споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася.

Відсутність договору про надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг в повному обсязі. Факт надання позивачем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії підтверджується довідкою на підключення та відключення централізованого опалення/постачання теплової енергії в будинку, яка додається до позову.

Відповідачі з грудня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 23.02.2022 у розмірі 79 226,87 гривень, що є підставою для звернення позивача до суду.

Інфляційна складова боргу за централізоване опалення/постачання теплової енергії становить 4 591, 89 грн, за послуги з гарячого водопостачання - 9 673, 71 грн, а разом 14 625,60 грн.

Розмір 3 % річних з простроченої суми за централізоване опалення/постачання теплової енергії становить 2 000,07 грн, за послуги гарячого водопостачання - 4 143,26 грн, а разом 6 143,33 грн.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 99 635, 80 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Київ від 22 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 79 226,87 грн, інфляційну складову боргу - 3 889,78 грн, 3% річних - 1 158,94 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору в рівних частках в розмірі 1 342 грн з кожного відповідача.

17.04.2024 представник ТОВ «Євро-Реконструкція» - Костюченко В. А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 3% річних та інфляційної складової за період з березня 2020 року по 01 березня 2022 року, оскільки заборона під час дії карантину здійснювати нарахування неустойки (штрафів, пені) не стосується 3% річних та інфляційний втрат, передбачених ст. 625 ЦК України. Вказувала і на те, що нарахування 3% річних та інфляційних збитків здійснені до 23.02.2022, тобто до введення в дію воєнного стану в Україні.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд враховує, що було прийнято Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах», який набрав чинності 19.07.2024.

Згідно з вказаним Законом частину першу статті 369 ЦПК України викладено в новій редакції: «Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи».

Прикінцевими положеннями цього Закону установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що апеляційну скаргу подано до набрання чинності вказаним вище Законом, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-реконструкція».

Відповідно до розрахунку ТОВ «Євро-реконструкція» відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання по оплаті послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, в зв`язку з чим станом на 23.02.2022 утворилась заборгованість за період з грудня 2016 року по лютий 2022 року, що складається з:

- 25 335, 38 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, 3% річних - 2 000, 07 грн, інфляційна складова боргу - 4 591, 89 грн;

- 53 891, 49 грн - заборгованість за послуги з гарячого водопостачання/постачання гарячої води, 3% річних - 4 143, 23 грн, інфляційна складова боргу 9 673, 71 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині з огляду на таке.

На території України з 12 березня 2020 року запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№530-IX від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

При цьому, відповідно до на приписів п.п.4 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», вони стосуються заборони нарахування саме неустойки (штрафу та пені), як одного із способів забезпечення виконання грошового зобов`язання (ст.ст. 549-552 ЦК України).

Однак, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст. 625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер.

Така позиція, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року №912/1120/16, від 19 червня 2019 року №703/2718/16-ц, від 08 листопада 2019 року №127/15672/16-ц, від 18 березня 2020 року №902/417/18.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законом України від 17.03.2020 року №530-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Три відсотки та інфляційна складова, стягнення яких передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України є особливим видом відповідальності за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер та не є неустойкою (пенею або штрафом).

Відтак, установлені пп. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» обмеження не поширюються на нарахування трьох відсотків річних і інфляційної складової, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, нараховані ТОВ «Євро-Реконструкція» 3% річних та інфляційні втрати не є стягненням неустойки (штрафів, пені), нарахування яких обмежено згідно вимог Закону України від 17 березня 2020 року №530-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби», а відповідно нараховані правомірно.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких підстав з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору: за подання позовної заяви в сумі 2 684 грн, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви в сумі 2 684 грн, за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 4 026 грн, по 4 697 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - Костюченко Валерії Андріївнизадовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

У зв`язку з цим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, ) заборгованість за послуги з постачання теплової енергії / централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 79 226, 87 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 14 265, 60 грн та 3% річних у розмірі 6 143, 33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9 394 грн, по 4 697 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук