Справа № 346/3707/24
Провадження № 2/346/1585/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

з участю: секретаря Романчук Л.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, та суми коштів сплачених за навчання повнолітньої дитини за 2023 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, та суми коштів сплачених за навчання повнолітньої дитини за 2023 рік.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона, позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Шлюб 29.05.2008 року розірвано.

У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 06.10.2006 р. відповідач сплачував аліменти на утримання двох дітей.

Разом з тим, спільна з відповідачем дочка - ОСОБА_4 навчається у Національному університеті фізичного виховання і спорту України на денній формі навчання тренерського факультету і є студенткою першого курсу.

Відповідно до умов Договору № 357- БД про надання платної освітньої послуги для здобувача ступеня бакалавра на основі повної загальної середньої освіти, загальна вартість платної освітньої послуги в Національному університеті фізичного виховання і спорту України за весь термін навчання для студентки ОСОБА_4 без врахування інфляції становить 111 600,0 грн. (сто одинадцять тисяч шістсот) гривень. Вартість платної освітньої послуги за кожний навчальний рік становить 27 900,00 грн. (двадцять сім тисяч дев?ятсот) гривень.

Оплату за 2023 навчальний рік нею, позивачем, проводилось двома платежами: квитанцією від 13.02.2024 в сумі 13950,0 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1199 від 28.08.2023 в сумі 13 950,0 грн.

Позивач вказує що вона самостійно утримує дочку, несе всі витрати на її утримання, домовитися про добровільну матеріальну допомогу з батьком дочки їй не вдалося.

З початку навчання дочки ОСОБА_5 , позивачем понесено витрати на оплату за її навчання на загальну суму 27 800,0 грн. На її думку з відповідача має бути стягнуто 1/2 ч. коштів оплати за навчання дочки в Національному університеті фізичного виховання і спорту України в сумі 13 900,0 гривень.

Просить, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її, позивача, користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно починаючи стягнення з 01.09.2024 і до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її, позивача, користь частину коштів за оплату навчання дочки ОСОБА_5 в Національному університеті фізичного виховання і спорту України, що становить 13 900,00 гривень; відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу по аліментам за один місяць.

Заперечуючи проти позову, представником відповідача адвокатом Паламарчук Оленою Анатоліївною подано відзив на позов, в якому остання зазначила, що відповідач ОСОБА_2 щодо задоволення вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 до закінчення нею навчання, не заперечує.

Одночасно, відповідач ОСОБА_2 вважає вимогу про стягнення 1/2 частини витрат на навчання доньки ОСОБА_5 за 2023/2024 навчальний рік безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Позивачка не заперечує, що на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 травня 2018 року змінено розмір аліментів та на її користь із відповідача стягувались аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 ч. всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суму коштів, що просить стягнути позивачка, було сплачено нею за навчання дитини ще до досягнення донькою повноліття. Заборгованості зі сплати аліментів відповідач ОСОБА_2 , не мав. Отже, сплачувані відповідачем аліменти покривали витрати на утримання доньки ОСОБА_6 до досягнення нею повноліття, зокрема і витрати, пов?язані з її навчанням.

Представник відповідача вказала, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність саме платного навчання доньки, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Крім того, позивачкою у позовінй заяві не наведено відповідні норми Цивільного процесуального кодексу, на які вона посилається, як на правову підставу для стягнення із відповідача витрат на навчання доньки ОСОБА_5 .

За таких обставин вважає позовну вимогу про стягнення витрат на оплату навчання дочки ОСОБА_5 за 2023/2024 навчальний рік (до досягнення дитиною повноліття), безпідставними.

Одночасно, на даний час у відповідача на утриманні перебуває ще четверо неповнолітніх дітей від іншого шлюбу.

Просить, в задоволенні позовної вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів оплачених за навчання дочки ОСОБА_5 , відмовити. Судові витрати стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві клопотала судове засідання проводити у її відсутності, не заперечила щодо заочного розгляду даної справи та ухвалення заочного рішення. Крім того, представником позивача адвокатом Романчич Марією Василівною подано заяву про розгляд справи без її та позивача участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Паламарчук Олена Анатоліївна подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України ) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві, відзиві на позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_7 перебували у шлюбі, за час якого у них народились діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), які в даний час є повнолітніми.

29 травня 2008 року шлюб між сторонами розірвано про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №140. Після реєстрації розірвання шлюбу сторонам присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2018 р. (справа №346/5813/17, провадження 2/346/593/18) первісний позов позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліменів, стягуваних із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із твердої грошової суми у розмірі 300 гривень щомісячно на кожну дитину на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Стягнення аліментів розпочати з часу вступу рішення в законну силу і проводити до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Зустрічний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Змінено розмір аліменів, стягуваних із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , із твердої грошової суми у розмірі 385,80 гривень щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Стягнення аліментів розпочати з часу вступу рішення в законну силу і проводити до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Стягнення аліментів розпочати з 29 березня 2018 року і проводити до повноліття дитини (а.с.12-13).

Згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 р. (справа №346/5813/17, провадження 2/346/593/18) виправлено допущену описку в рішенні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2018 року по справі № 346/5813/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_9 про зміну розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, зазначивши, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , слід стягувати на користь ОСОБА_9 (а.с.14).

Встановлено, що згідно довідки №833, виданої 24 травня 2024 року НУ Фізичного виховання і спорту (тренерський факультет), дочка сторін по справі - ОСОБА_4 , є студенткою 1 курсу ступеня бакалавра денної форми навчання тренерського факультету Національного університету фізичного виховання і спорту України. Термін навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р. (а.с.9).

23.08.2023 року між Національним університетом фізичного виховання і спорту України та позивачем ОСОБА_1 укладено договір №357-БД про надання платної освітньої послуги для здобувача ступеня бакалавра на основі повної загальної середньої освіти. Зі змісту договору слідує, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 111 600 грн. Вартість платної освітньої послуги за кожний навчальний рік 27 900 грн. (а.с.10).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 28 серпня 2023 року, здійснено оплату за навчання ОСОБА_4 на суму 13900 грн. та згідно квитанції «Приват Банку» від 13.02.2024 р. позивачем здійснено оплату за навчання на суму 13900 грн. (а.с.11).

Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу.

Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства ).

Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі - СК України ) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України).

Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, що повнолітня ОСОБА_4 є студенткою денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги, враховуючи матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 та, що останній згідний сплачувати аліменти на користь позивача, на утримання дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з 01.09.2024 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, суд доходить висновку, що дана позовна вимога підлягає до задоволення.

Щодо стягнення 1/2 частини сплачених коштів за навчальний рік, суд зазначає наступне.

Позивачем подано до суду копії квитанцій (а.с.11) на суму 27 800 ( 1/2 ч. - 13900,00 грн.), яких оплачено нею як вартість навчання доньки ОСОБА_5 .

З позовної заяви вбачається, що позивач вважає, що відповідач, як батько дитини, повинен також брати участь у додаткових витратах на дитину, які полягають у платі за навчання, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача половини суми, яка вже була сплачена позивачем за навчання дочки.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Главою 16 передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, при цьому в ст. 201 СК України зазначено норми (перелік статей), які застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дітьми. У зазначеному переліку відсутня норма ст. 185 СК щодо обов`язку батьків брати учать у додаткових витратах. Діючим сімейним законодавством України не передбачено стягнення з батьків на користь та/або утримання повнолітніх дочки/ сина додаткових витрат, оскільки останні є особами, які набули повної цивільної дієздатності, тобто втратили правовий статус дитини, визначений ст. 6 СК України.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Додаткові витрати на дитину, що визначені ст. 185 СК України, не розповсюджуються на дорослих дітей, тобто дітей, які досягли повноліття.

У зв`язку з зазначеним, вказані витрати не є додатковими, в розумінні ст. 185 СК України.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання доньки, оскільки не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду.

Сам факт продовження навчання дитини у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів на утримання дитини після досягнення нею повноліття в порядку ст. 199 СК України, однак не є особливою обставиною, яка породжує обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст. 185 СК України.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження навчального закладу тощо.

Положення цієї глави 16 Сімейного кодексу України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У випадку, коли повнолітні дочка, син потребують матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення ними двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України щодо додаткових витрат на дитину, не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 766/12242/16-ц (провадження № 61-35731св18).

Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти на бюджетній основі, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дочки саме у вказаному навчальному закладі, позивачем було обрано навчальний заклад на власний розсуд, без погодження із відповідачем, оскільки, протилежного суду наведено не було.

Зокрема, суд звертає увагу, що позивач в якості додаткових витрат на дитину просить стягнути половину вартості навчання дочки сторін у ВНЗ, що фактично не є додатковими витратами на дитину, а у спірних правовідносинах покривалось сплаченими аліментами, які стягувались з відповідача на утримання, на той час неповнолітньої дочки сторін, тому суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення половини вартості навчання як додаткових витрат дитину.

Суд зазначає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зважаючи на викладене суд доходить висновку, що заявлений позов слід задовольнити частково, та визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з 04 липня 2024 року до закінчення нею навчання на денній формі навчання тренерського факультету Національного університету фізичного виховання і спорту України, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 04 липня 2024 року, до закінчення ОСОБА_4 навчання на денній формі навчання тренерського факультету Національного університету фізичного виховання і спорту України, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів також припиняється у разі припинення навчання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету:22030106, судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.