Справа № 489/17/24
Номер провадження 2-о/489/40/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі заявник), заінтересована особа Миколаївська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа

встановив

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначено, що 18.11.1993 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому по батькові заявника у вказаному правовстановлюючому документі зазначено як « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », що створює перешкоди у розпорядженні належним йому на праві власності нерухомим майном та у реалізації спадкових прав, оскільки мати заявника померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що внесення змін у правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на квартиру в позасудовому порядку не можливо, тому ОСОБА_1 змушений звернутись з даною заявою до суду. Заявник зазначив, що він звертався до виконавчого комітету Миколаївської міської ради та останнім було повідомлено, що міський орган приватизації міста Миколаєва Управління комунального майна Миколаївської міської ради не має підстав для виконання вище вказаного виправлення по батькові співвласника приватизованої квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що даний факт має юридичне значення, а саме, стосується майнових прав фізичних осіб, тому такі факти згідно з ст. 315 ЦПК України встановлюються у судовому порядку. Також, роз`яснено, що для вирішення даного питання необхідно звернутись до районного суду м. Миколаєва із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Тому, заявник просить встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993, посвідченого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.02.1994 за реєстровим №18294.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З копії паспорту громадянина України № НОМЕР_2 від 02.10.2020 (орган, що видав 4812), копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.09.1975 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що по батькові заявника зазначено як « ОСОБА_4 ».

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993, посвідченого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, виданого згідно з розпорядженням від 17.11.1993 №112/э, зареєстрованого Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.02.1994 за реєстровим №18294, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

З копії відповіді з Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2-9756 від 20.11.2023 вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 28.12.2012 в КП «ММБТІ» зареєстровано за: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993, посвідченого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в КП «ММБТІ» 01.02.1994 за реєстровим №18294.

Відповідно до копії Довідки про реєстрацію місця проживання особи №23050-07-09 від 22.10.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 17 вересня 1991 року по теперішній час.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з п.6 ч.1, ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 ''Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення'' зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 760/22284/20 від 16.09.2022 справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Судом встановлено, що в Свідоцтві про право власності на житло від 18.11.1993, посвідченому Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, виданому згідно з розпорядженням від 17.11.1993 №112/э, зареєстрованому Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.02.1994 за реєстровим №18294, неправильно зазначено по батькові заявника « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », що неможливо усунути в позасудовому порядку, тому наявні підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Суд вважає, що зазначене свідоцтво про право власності на житло належить заявнику ОСОБА_1 , що підтверджується однаковістю написання імені, прізвища заявника в свідоцтві про народження, паспорті та в свідоцтві про право власності на житло, а також однаковою адресою, що зазначена в довідці про реєстрацію місця проживання заявника та в свідоцтві про право власності на житло ( АДРЕСА_2 ). Тобто, на момент приватизації заявник був зареєстрований у квартири.

Суд приходить до висновку, що встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності на житло має для ОСОБА_1 юридичне значення. Метою встановлення даного факту є можливість заявником розпоряджатися нерухомим майном (квартирою за адресою: АДРЕСА_2 ), реалізація заявником своїх спадкових прав. Крім того, встановлення даного факту не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, судом встановлено факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) Свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993, посвідченого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, виданого згідно з розпорядженням від 17.11.1993 №112/э, зареєстрованого Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.02.1994 за реєстровим №18294, в якому неправильно зазначено по батькові заявника « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) Свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993, посвідченого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, виданого згідно з розпорядженням від 17.11.1993 №112/э, зареєстрованого Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.02.1994 за реєстровим №18294, в якому неправильно зазначено по батькові заявника « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 ».

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Миколаївська міська рада, , адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.02.2024.

Суддя В. В. Кокорєв