КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/3606/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, Акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Іван Сергійович, Державне підприємство «Сетам» про визнання незаконним акту про передачу майна та скасування державної реєстрації, за апеляційною скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича - адвоката Пількевич Тетяни Анатоліївни та апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року в складі судді Пінкевич Н.С.,

встановив:

22.10.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- визнати незаконним акт від 23 жовтня 2019 року про реалізацію предмета іпотеки (передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу) (виконавче провадження НОМЕР_1), яким передано у власність Акціонерного товариства «Універсал Банк» ( далі - АТ "Універсал Банк") садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності на нерухоме майно за АТ «Універсал Банк» на садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 , номер: 7727, виданого 30 жовтня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Леденьов І. С.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2023 року визнано незаконним акт від 23 жовтня 2019 року про реалізацію предмета іпотеки (передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу), за яким передано у власність АТ «Універсал Банк» садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за АТ «Універсал Банк» на садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 , номер: 7727, виданого 30 жовтня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Леденьов І. С.

31.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Просила стягнути з відповідачів у справі 25 200 грн витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції.

09.08.2023 АТ "Універсал Банк" подало заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

17.08 2023 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А. М. подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенка І. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

У задоволенні клопотання представника АТ «Універсал Банк» про залишення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат від 21.07.2023 року без розгляду відмовлено.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

25.10.2023 АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року та прийняти нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не дослідив усі необхідні обставини справи, а тому оскаржуване рішення базується на помилкових висновках.

В матеріалах справи міститься ордер серії АІ №1295787, що виданий бюро "Войтенко та партнери" на підставі договору про надання правової допомоги №03/09-22 від 22 травня 2021 року, адвокату Войтенко І. В.

До зави про ухвалення додаткового рішення було надано договір про надання правової допомоги №03-09/22 від 22 вересня 2022 року, тобто договір про надання правової допомоги вчинений іншою датою, ніж дата, яка вказана в ордері, а тому представник позивача не може підписувати позовні заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення.

Також представником позивача не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання правової допомоги.

Доказів оплати клієнтом 23 000 грн на правову допомогу суду не надано, відповідно, витрати на правову допомогу не підтверджені документами, що свідчать про оплату гонорару.

Представником позивача не доведено, що розмір правничої допомоги в сумі 25 200 грн є співмірним із об`ємом наданих послуг, витраченим часом та фактично виконаних робіт, а тому витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі відшкодуванню не підлягають.

При цьому у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача зазначає, що ним взято участь у судових засіданнях від 01.02.2023, 01.03.2023, 15.03.2023, 12.04.2023, 26.04.2023, 25.07.2023.

Однак, судові засідання проводилися лише 01.03.2023, 26.04.2023 та 25.07.2023 та не відбувалися по 2 години, як це відобразив представник позивача.

Судом першої інстанції також не обґрунтовано, чому задоволено стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 18 000 грн.

10.11.2023 представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. - адвокат Пількевич Т. А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року та прийняти нове, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенка І. В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що адвокатом Войтенко І. В. до позовної заяви на підтвердження своїх повноважень було додано ордер серії АІ №1295787 від 21.10.2022, в якому зазначено,що він виданий на підставі договору №03/09-22 від 22 вересня 2021 року.

Однак до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат долучено договір №03/09/22 від 22 вересня 2022 року, а також довіреність від ОСОБА_1 , датована 20 травня 2022 року.

Враховуючи що договір, який додано до заяви, було укладено в 2022 році, а в матеріалах справи міститься ордер, в якому зазначено 2021 рік, вважає, що представник позивача не міг подавати заяву про ухвалення додаткового рішення на підставі договору, який укладено на рік пізніше та немає відношення до даної справи.

Крім цього, в Акті прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 30.07.2023 представник позивача зазначив, що приймав участь у 6 судових засіданнях, які тривали по 2 години кожне. Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки судові засідання не тривали 2 години та відбулись всього тричі.

Зазначає, що в звіті про виконану роботу (додаток №1 до Акту прийому-передачі наданих послуг від 30.07.2023 до договору віл 22.09.2022 №03/09-22) загальна вартість за послуги зазначена 13 200 грн, однак, в прохальній частині адвокат просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 25 200 грн.

Доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 23 000 грн до суду першої інстанції представником позивача надано не було.

Суд не зазначив детального обґрунтування, чому було задоволено стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме в розмірі 18 000 грн. Відповідно, додаткове рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві представник позивача - адвокат Войтенко І. В. визначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в сумі 28 100 грн.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просив відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 200 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано копії: договору про надання правової допомоги від 22.09.2022 №03/09-22 з додатком та копією довіреності; акту прийому-передачі наданих послугу від 30.07.2023; звіту про виконану адвокатським бюро роботу від 27.07.2023.

З наданих відповідачем доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу вбачається наступне.

22 вересня 2022 року між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським бюро «ВОЙТЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого адвоката Войтенка І. В. укладено договір про надання правової допомоги №03/09-22, за умовами якого Адвокатське бюро бере н а себе виконання дій з надання правової допомоги, зокрема, представництво інтересів клієнта в судових органах усіх рівнів.

Відповідно до п. 4.2 цього договору, гонорар Адвокатського бюро за вказаним договором складається з вартості окремих послуг яка додатковими угодами, які є його невід`ємною частиною та може виплачуватися поетапно.

Відповідно до п. 4.3 цього договору фінансове зобов`язання клієнта про сплату гонорару виникає з моменту підписання Акту прийому-передачі наданих послуг ( Додаток №2 до договору) або в разі необхідності сплати передоплати (авансу) з моменту отримання клієнтом рахунку-фактури, виданої Адвокатським бюро.

30.07.2023 між ОСОБА_1 від імені якої діє Колодій В. Ю., та Адвокатським бюро «ВОЙТЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» було підписано акт прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт), що є додатком до Договору про надання правової допомоги від 22.09.2022 року № 03/09-22, за яким Адвокатське бюро передає, а клієнт приймає юридичні послуги, що були надані за договором про надання правової допомоги:

2.1. підготовлено та подано до Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву про визнання торгів незаконними у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 щодо виконавчого листа № 756/2853/13, скасування державної реєстрації (вартість послуг становить 12 000 грн);

2.2. взято участь адвокатом адвокатського бюро у судових засіданнях у справі №369/10750/22 що відбулися у приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області 01.02.2023, 01.03.2023, 15.03.2023, 12.04.2023, 26.04.2023, 25.07.2023, всього 6 судових засідань (вартість вказаної послуги становить 2 200 за кожне судове засідання * 6 = 13 220 грн);

3. вартість наданих послуг, відповідно до Додатку № 1 до Договору загалом становить 25 200 грн, з яких 23 000 грн фактично було сплачено клієнтом, та 2 200 грн підлягають сплаті на користь Адвокатського бюро на протязі 3 днів з моменту підписання цього акту сторонами.

Відповідно до Додатку №1 до Акту прийому-передачі наданих послуг від 30.07.2023 до договору від 22.09.2022 №03/09-22, до переліку робіт включено: вивчення матеріалів, наданих клієнтом, підготовка та подання до суду позовної заяви ( 8 год.) - 12000 грн; взято участь в 6 судових засіданнях ( 12 год.) - 13 200 грн.

З вищевикладеного вбачається, що наявними у справі доказами підтверджується факт надання адвокатом Войтенком І. В. правової допомоги під час розгляду даної справи, що в себе включає вивчення матеріалів, підготовку та подання позовної заяви, участь в судових засіданнях.

Верховний Суд в своїх постановах, зокрема у справа №923/560/17, №329/766/18 та №178/1522/18 неодноразово наголошував на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Беручи до уваги складність справи, необхідність процесуальних дій сторони відповідача та обсяг фактично виконаної адвокатами роботи, з урахуванням критеріїв співмірності, складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатами роботи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність понесених стороною позивача в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн.

Та обставина, що в ордері на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Войтенком І. В., який було видано адвокатським бюро "ВОЙТЕНКО ТА ПАРТНЕРИ" та надано до матеріалів справи на підтвердження повноважень представництва ОСОБА_1 в Києво-Святошинському районному суді Київської області зазначено, що його видано на підставі договору №03/09-22 від 22 вересня 2021 року, а надана суду копія договору, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "ВОЙТЕНКО ТА ПАРТНЕРИ" в особі керуючого - адвоката Войтенка І.В. зазначено договір №03/09-22 від 22 вересня 2022 року, не може слугувати достатньою підставою для висновку, що у Войтенка І. В. не було повноважень на підписання позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення, а укладений в 2022 році договір не має відношення до даної справи.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку доводам заявників в цій частині, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу з 25 200 грн до 18 000 грн свідчить по те, що судом першої інстанції було враховано кількість судових засідань, в яких приймав участь представник позивача та тривалість часу, протягом яких вони відбувались.

Звіт про виконану роботу (додаток №1 до Акту прийому-передачі наданих послуг від 30.07.2023 до договору віл 22.09.2022 №03/09-22) містить зазначення як вартості підготовки та подання до суду позовної заяви ( 8 год.) - 12 000 грн так і вартості участі представника в 6 судових засіданнях ( 12 год.) - 13 200 грн, а тому доводи апеляційної скарги про те, що загальна вартість послуг була визначена в сумі 13 200 грн є необґрунтованими.

Під час розгляду справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича - адвоката Пількевич Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення.

Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук