ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року Дніпровський апеляційний суд у складі :

головуючого судді: Ткаченко І.Ю.,

суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання правочину недійсним та поділ майна

за апеляційною скаргою адвоката Коваля Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_3

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2023 року про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання правочину недійсним та поділ майна. Одночасно з позовом подала заяву про його забезпечення шляхом: накладення арешту на автомобіль марки LEXUS ES250, VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2018 року випуску, та автомобіль марки TOYOTA COROLLA сірого кольору, VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2021; заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь які дії у відношенні автомобілів марки LEXUS ES250, VIN НОМЕР_1 , сірого кольору , 2018 року випуску, та автомобіль марки TOYOTA COROLLA сірого кольору, VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2021, в тому числі заборонити укладення будь яких угод у відношенні автомобілів, а також передавати спірні автомобілі третім особам.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. До набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/2594/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, визнання правочину недійсним та поділ майна, вжито заходи забезпечення позову шляхом: заборони будь кому проводити будь-які реєстраційні дії спрямовані на виникнення/зміну/припинення речових прав щодо автомобіля марки LEXUS ES250, VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2018 року випуску та автомобіля марки TOYOTA COROLLA сірого кольору, VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2021, що буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 для збереження предмету спору до вирішення справи по суті. У задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Коваль О.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка мала намір продати своє авто, але потенційний покупець повідомив, що авто має обмеження щодо реалізації. Вказувала, що ці автомобілі є предметом позовних вимог у справі №201/2051/23 між тими ж сторонами та стосувались вартості спільного майна, а отже існує фактично дві справи про поділ майна подружжя. Зазначає, що відповідачка не має жодного відношення до спірного майна подружжя, але при цьому суд фактично порушив її права.

03 грудня 2024 року адвокат Забара А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_4 , надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник лише щодо автомобілей, відносно яких вирішено питання про забезпечення позову, тому такий захід забезпечення позову відповідає принципу співмірності і не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт,чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання правочину недійсним, поділ майна та просила суд ухвалити рішення яким визнати недійсними договори купівлі продажу автомобіля марки LEXUS ES250, VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2018 року випуску, та автомобіля марки TOYOTA COROLLA сірого кольору, VIN НОМЕР_2 , 2021 року випуску укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнати а нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки TOYOTA COROLLA; збільшити часту в спільному майні подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини автомобіля марки LEXUS ES250.

Тобто спір виник між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 з приводу поділу майна подружжя, яке було відчужено останнім відповідачці ОСОБА_3 .

Забезпечення позову в даній справі шляхом заборони будь кому проводити будь-які реєстраційні дії спрямовані на виникнення/зміну/припинення речових прав щодо автомобіля марки LEXUS ES250, VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2018 року випуску та автомобіля марки TOYOTA COROLLA сірого кольору, VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2021, не порушує право ОСОБА_3 на користування даними автомобілями.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Справа №201/2051/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, не свідчить про неефективність вжитих заходів забезпечення позову у даній справі.

Доводи апеляційної скарги, що суд постановив неправомірне судове рішення слід відхилити.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_3 мала намір продати своє авто, але потенційний покупець повідомив, що авто має обмеження щодо реалізації, що свідчить про порушення її прав оскаржуваною ухвалою, відхиляються, оскільки як вказано вище вона може користуватися автомобілями.

Доводи про те, що вона не має жодного відношення до спірного майна подружжя як підстава для скасування ухвали відхиляються оскільки вона є відповідачкою і даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Коваля Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2023 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Судді: