Провадження № 2/185/5127/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря Рожкової А.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О.перебуває виконавче провадження № 67706736з примусового виконання виконавчого напису № 6382 від 04.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» у розмірі 29612,77 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки вчинені на підставі нотаріально не посвідченого договору, а тому наявність безспірності заборгованості відсутня. Нотаріус не повідомляв позивача про звернення до нього з заявою про вчинення виконавчих написів. Відповідачем на адресу позивача не було направлено жодних листів з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги відповідача, що не може свідчити про її безспірність, як основну умову вчинення виконавчого напису.

Ухвалою суду від 07.10.2024 зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 67706736 від 30.11.2021 відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 6382 від 04.06.2021.

Ухвалою суду від 11.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у вищезазначеній справі та призначено до розгляду.

У судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, надіслали заяву про рогляд справи без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог.

Третя особи в судове засідання не з`явилася, надслала на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №6382, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни назви ТОВ «СВЕА Фінанс») , заборгованості за кредитним договором №001-03892-210213 від 21.02.2013 в розмірі 29 262,77 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О.від 30.11.2021 було відкрито виконавче провадження № 67706736 на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., № 6382 від 04.06.2021 щодо стягнення заборгованості в розмірі 29 262,77 грн.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік).

Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В частині 3статті 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5ст.81 ЦПК України).

В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов та надіслав до суду самостійно документи, які були надані приватному нотаріусу для вчиненя виконавчого напису № 6382 від 04.06.2021. З переліку яких вбачається невідповідність поданих відповідачем документів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(зі змінами). Належної виписки з рахунку боржника не надано. Також з самого виконавчого напису вбачається, що заборгованість стягнута за період з 28.04.2018 по 17.04.2021, що не відповідає дійсності так як сума заборгованості містить заборгованість за кредитом та по несплаченим відсоткам. Тобто нотаріусу не подані належні документи, які б підтверджували належним чином права Товариства як кредитора у спірному зобов`язанні.

В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою 20.06.2018 відмовила в перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14.

На даний час постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 № 826/20084/14 є чинною.

Згідно п.16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 № 32/5, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно-правових актів нечинними судом.

Згідно ч.1ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.07.2017 року, отже і постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратила чинність з цього дня.

Тому, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору.

З огляду на вищезазначене, суд вважає що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Однак щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат по справі у розмірі 8053, 44 грн, що складається з: 968,96 грн. сплати судового збору за подачу позовної заяви, 484,48 грн. сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, та 6600 грн, витрат на професійну правничу допомогу сід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в порядку ч. 6 т. 137 ЦПК УКраїни, відповідно до якого просять відмовити позивачу в компенсації витрат на правничу допомогу та зменшити ромір витрат які підлягають розподілу між сторонами з 6600 грн. до 2230 грн., посилаючись на те, що гонорар адвоката не відповідає критеріям співмірності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до наданого договору № 03/10 про надання правничої допомоги від 03.10.2024 в п. 4 зазначено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначають сторонами в додатках до цього договору.

Представником позивача не долучено до матеріалів справи необхідних доказів, додатків до договору (акт виконаних робіт, розрахунок витрат, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, підтвердження передачі позивачем адвокату суми гонорару) на піставі яких можно дійти до висновку, що були понесені витрати на правничу допомогу саме в такій сумі в якій просить стягнути відповідач по справі. Однак споживач, який звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору як за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Такий висновок наведено в постанові КЦС ВС від 19 жовтня 2022 року у справі № 743/1481/21. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що необхідно повернути позивачу сплачений ним судовий збір в сумі 968,96 грн. та 484,48 грн.

Керуючись ст.5,12,13,81,89,141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис 6382 виданий 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (після зміни назви ТОВ «СВЕА Фінанс») заборгованості, у розмірі 29 262, 77грн.

Повернути позивачу сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн за квитанцією про сплату № 5333-7874-7562-1261 від 06.10.2024 та в розмірі 484,48 грн за квитанцією про сплату № 0808-1177-8748-9019 від 06.10.2024.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко