Єдиний унікальний номер судової справи: 486/1144/23
Номер провадження: 22-ц/812/132/24 Суддя-доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді - Волкової О.І. в приміщені того ж суду о 10 годині 47 хвилин по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

18 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 є його рідним батьком, з якого рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2007 року стягувалися аліменти на його утримання в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2007 року і до його повноліття. На даний час він є повнолітнім, однак продовжує навчання у відокремленому структурному підрозділі «Одеський технічний фаховий коледж Одеської національної академії харчових технологій» на денній формі навчання на третьому курсі за умовами контракту. При цьому, щороку оплата за навчання становить (у 2022 році - 14900 грн, у 2023 році - 16400 грн) за договором про надання освітніх послуг № 35/20-9КГ-ОП від 01 вересня 2020 року, договору про надання платної освітньої послуги № 23/20-9КГ від 01 вересня 2020 року та повідомлення про оплату за навчання 2023 року до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 01 вересня 2020 року № 23/20-9КГ. Відповідач працює на ВП «Південноукраїнська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» та отримує гідну заробітну плату, а тому має змогу сплачувати аліменти. Однак між ним та батьком добровільної угоди щодо сплати аліментів не досягнуто.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання або до досягнення ним 23 річного віку.

У відзиві на позов ОСОБА_2 просив задовольнити позов в частині стягнення з нього аліментів на користь повнолітнього сина у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, який продовжує навчання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання до досягнення 23 років, а саме: до 22 березня 2028 року, за умови продовження навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи з 18 липня 2023 року. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі частки оскільки є дієздатною особою, працездатним як за віком та станом здоров`я, протягом тривалого часу має постійне місце роботи, де регулярно отримує високу заробітну плату, яка дозволяє йому утримувати себе та свого повнолітнього сина на період його навчання, а також враховуючи те, що у відповідача немає інших дітей, непрацездатних батьків чи дружини, яких би він утримував. При цьому, судом враховано рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та необхідність у матеріальній допомозі повнолітньому сину, в тому числі і оплати за навчання, транспорт, потреби у належному харчуванні та інше.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надано докази лише про вартість освітніх послуг, натомість доказів щодо проживання в м. Одеса чи то в гуртожитку чи то в орендованій квартирі та інших витрат пов`язаних з навчальним процесом не надано. При цьому на думку відповідача мати ОСОБА_1 в тій самій мірі має зобов`язання перед повнолітнім сином щодо його утримання на період навчання, як і батько. Зазначає, що згоден сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/10 частки з усіх видів свого заробітку, що становитиме близько 7 000 грн на місяць. Звертає увагу суду на те, що надає матеріальну допомогу своїй матері (бабусі позивача), яка отримує мінімальну пенсію та з якою він спільно проживає.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження виданого Южноукраїнськом міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану серії НОМЕР_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Шлюб між батьками ОСОБА_1 розірвано 31 травня 2007 року, актовий запис №93, прізвище дружині ОСОБА_3 після розірвання шлюбу присвоєно - ОСОБА_3 (а.с.6).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2007 року і до повноліття дитини (а.с.8).

На підставі вказаного рішення Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 10 травня 2016 року було видано виконавчий лист та 17 серпня 2016 року постановою в.о. начальника Южноукраїнського міського відділу ДВС було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4 (а.с.9).

Згідно довідки ВСП «ОТФК ОНТУ» № 195/02 від 17 серпня 2023 року ОСОБА_1 є студентом 4 курсу денної форми навчання відділення комп`ютерних систем ВСП «ОТФК ОНТУ» за умовами контракту. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с.45).

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги № 23/20-9КГ, укладеним між ВСП «Одеський технічний фаховий коледж Одеської національної академії харчових технологій» в особі директора Іванової Л.В. та законним представником вступника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 51 600,00 грн (а.с.16-23).

З довідки ВСП «ОТФК ОНТУ» від 21 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , студент 4 кг - 45 мешкає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації з першого курсу (а.с.46).

Згідно довідки № 68 від 21 серпня 2023 року вартість навчання ОСОБА_1 у 2020 році склала 6450 грн, а вартість проживання в гуртожитку - 2072 грн. Вартість навчання у 2021 році склала 13 545 грн, а вартість проживання у гуртожитку - 5888 грн. Вартість навчання у 2022 році склала 14 900 грн, а вартість проживання у гуртожитку - 4 850 грн. Вартість навчання у 2023 році склала 16 400 грн (а.с.47).

Батько позивача - ОСОБА_2 працює начальником дільниці ВП ПАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» з 16 вересня 2008 року. Сума нарахованої ОСОБА_2 заробітної плати за період з березня 2023 року по серпень 2023 року становить 480 316,85 грн (а.с. 60).

Частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, встановивши, що повнолітній син навчається у Відокремленому структурному підрозділу «Одеський технічний фаховий коледж Одеського національного технологічного університету», термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 рокуна платній основі, денної формі навчання, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, доходи відповідача, його працездатний вік, відсутність інших осіб на утриманні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Висновок суду першої інстанції узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).

Разом з тим, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти для його утримання у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходів) на його утримання починаючи з 18 липня 2023 року до досягнення 23 років, а саме до 22 березня 2028 року, за умови продовження навчання, суд не звернув уваги на наступне.

При встановлені потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Обов`язок утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, виникає у обох батьків, у зв`язку з чим суд повинен був перевірити та врахувати матеріальний стан обох батьків, а також необхідно враховувати вартість навчання, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Як встановлено судом ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, заробітна плата відповідача значно перевищую середній розмір заробітної плати по країні, зокрема за період з березня по серпень 2023 року за основним місцем роботи він отримав 480 316, 85 грн.

При цьому, доказів на підтвердження витрат позивача, пов`язаних саме з його навчанням, матеріали справи не містять (щодо понесення витрат на проїзд до навчального закладу, придбання підручників тощо).

Суд першої інстанції свій висновок щодо визначення розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів) належним чином не мотивував.

Враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, колегія вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на період навчання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи з 18 липня 2023 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років, оскільки ураховуючи розмір доходів ОСОБА_2 такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, і разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України в частині розміру аліментів підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги про надання матеріальної допомоги своїй матері, яка є особою похилого віку не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він утримує свою непрацездатну матір, а крім того, вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку, як батька, утримувати свого сина, який продовжує навчання.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень на позов, яким суд надав належну правову оцінку, а відтак не випливають на висновки суду щодо стягнення аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 листопада 2023 року в частині розміру стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 липня 2023 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Рішення суду в частині судових витрат залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.