СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2172/24
Провадження № 2/306/876/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Свалявської міської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який побудовано у 1959 року, та в якому окрім покійного батька позивачки проживала й сама позивачка разом з сім`єю, та який покійний заповів останній. Вважає, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Зазначила, право власності покійного батька позивачки на спірний житловий будинок підтверджується записами в погосподарських книгах, що відповідно до інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу УРСР від 30.01.1966 року та «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.03.2013 року викладеного Пленумом ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ, достатньо для реєстрації права власності на нерухоме майно. Тому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування після смерті батька.

Учасники в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачки заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник Свалявської міської ради просила розгляд справи проводити за наявними у матеріалах справи документах (а.с.31-33, 38).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.11.2006 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №30, проведений 27.11.2006 року Виконавчим комітетом Тибавської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.).

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с.).

Згідно відомостей погосподарської книги села Мала Мартинка (2006-2010 роки) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , також земельна ділянка за вказаною адресою перебувала у користуванні ОСОБА_3 (а.с.).

Згідно листа відділу ЦНАП Свалявської міської ради від 15.10.2024 року за №971 та будинкової книги, окрім ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.).

Відповідно до заповіту від 24.05.2005 року, зареєстрованого за №25, ОСОБА_3 1928 р.н. заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с.).

Як убачається з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 складається з житлового будинку «А»; гараж «Б»; сарай «В»; воріт з хвірткою «№-1»; огорожі «№-2», рік побудови 1959 рік. Його вартість становить 97680, 00 грн (а.с.).

За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. 12, 18, 81, 200, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. 15, 392, 1216, 1218, 1223, 1296, 1297 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Свалявської міської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку «А»; гараж «Б»; сарай «В»; воріт з хвірткою «№-1»; огорожі «№-2», в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 26 грудня 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець