Справа № 503/1994/24
Провадження № 2/503/564/24
26 листопада 2024 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Калашнікової Т.О.,
при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна,
В підготовче засідання позивач не з`явився та надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив проводити розгляд цивільної справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з положеннями ч.ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 є власником спірного житлового будинку та земельної ділянки, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №85549455 та №161007292. Отже, на момент укладення вказаного правочину відповідач був власником спірного майна і мав право його відчужувати.
01.12.2021 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки), що розташовані по АДРЕСА_1 , який відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 домовились нотаріально посвідчити до 01.06.2022 року.
Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст.ст.208, 209, 210 та 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до досягнутої згоди, сторони зобов`язались до 01.06.2022 року нотаріально посвідчити укладений договір.
Однак, отримавши грошові кошти за житловий будинок та земельну ділянку, відповідач ОСОБА_2 змінив місце свого проживання, виїхав за межі України, уникає зустрічей з позивачем, не являється до нотаріуса для нотаріального посвідчення укладеного договору.
Враховуючи, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо усіх істотних умов купівлі-продажу спірної нерухомості, що підтверджується укладеним ними договором купівлі-продажу від 01.12.2021 року, позивачем сплачено відповідачу обумовлену цим правочином вартість об`єктів нерухомого майна, що є предметом даного договору, а продавцем були передані позивачу правовстановлюючі документи на нього, суд приходить до висновку про те, що спірний договір купівлі-продажу є укладеним.
Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Верховний Суд України в постанові від 06.09.2017 року, прийнятій у справі №6-1288цс17, зазначив, що умовою застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата іншою стороною (покупцем) можливості нотаріально посвідчити укладений правочин.
Відповідно до п.13 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.
Отже, суд вважає можливим визнати в судовому порядку спірний договір купівлі-продажу будинку дійсним, оскільки законодавчо визначеною умовою такого визнання є втрата стороною правочину, а саме покупцем ОСОБА_1 , можливості його нотаріального посвідчення, зокрема, і з причини ухилення від цього іншої сторони правочину продавця ОСОБА_2 .
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.03.2019 року, прийнятій у справі №665/2266/16-ц.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 34,1 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова