Справа № 446/2600/23 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М. Л.
Провадження № 22-ц/811/3366/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягувати аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1 342 грн щомісячно до закінчення сином ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним 23-х річного віку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що перебувала з відповідачем по справі ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 вересня 2016 року рішенням Кам`янка Бузького районного суду Львівської області. Від спільного шлюбу мають двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Національній Академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, є курсантом першого курсу. Оскільки позивач не в змозі одна забезпечувати оплату навчання сина, а відповідач є здоровим, прецездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу на час навчання, просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Вирішено:

стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня подання позову до суду, тобто з 07 листопада 2023 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскарживвідповідач ОСОБА_1 , подавши в жовтні 2024 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, не повно та однобічно з`ясовано обставини справи, не враховано практику Верховного Суду у справах з аналогічних правовідносин.

Звертає увагу на те, що із довідки, долученої позивачем до позовної заяви, вбачається, що син сторін під час навчання у Національній Академії сухопутних військ забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі та грошовим забезпеченням. Крім того, суд не з`ясував чи має відповідач можливість сплачувати аліменти у розмірі встановленому рішенням суду та чи не будуть такі стягнення ставити заявника в скрутне матеріальне становище.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив з того, що повнолітній син сторін по справі продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не виконує обов`язку щодо його утримання, як такого, що навчається, хоча є особою працездатного віку, має можливість працювати та надавати повнолітньому сину допомогу, пов`язану із навчанням (доказів протилежного ним не надано). Також відсутні дані про те, що він не має можливості надавати таку допомогу, тому суд вважає, що на відповідача можна покласти обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

У справі, що переглядається встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Кам`янка Бузького районного суду Львівської області 29 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

У відповідача станом на 06 жовтня 2023 року наявна заборгованість по аліментах у сумі 89 379, 46 грн, що підтверджується розрахунком від 06 жовтня 2023 року ВП № 54903918 ( а.с. 5-8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття та на даний час навчається у Національній Академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, на денній формі навчання, є курсантом першого курсу факультету ракетних військ і артилерії та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченнями у визначених керівними документами розмірах, що підтверджується довідкою Національної Академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного № 1263 від 30 жовтня 2023 року. Термін навчання 4 роки попередньо до червня 2027 року ( а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_1 працездатний. Згідно довідки про доходи, відповідач ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_5 , з 01 листопада 2023 року, на посаді водія, загальна сума доходу з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2024 року без урахування аліментів становить 20 500 грн. ( а.с. 31)

Звертаючись в суд з позовом, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 аліменти на їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1 342 грн щомісячно до закінчення сином ОСОБА_3 навчання або до досягнення ним 23-х річного віку.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Зібраними у справі доказами встановлено, що син сторін ОСОБА_3 навчається у Національній Академії сухопутніх військ імені Петра Сагайдачного, на денній формі навчання, є курсантом першого курсу, забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах, що підтверджується довідкою Національної Академії сухопутніх військ імені Петра Сагайдачного № 1263 від 30 жовтня 2023 року. Термін навчання 4 роки попередньо до червня 2027 року ( а.с. 9).

Відповідач працездатний і працевлаштований, однак отримує невисоку зарплатню (6700 -7100 грн на місяць) і сплачує аліменти на неповнолітнього сина.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 з аналогічних правовідносин, Верховний Суд, застосувавши вище перелічені норми права, дійшов таких висновків: «Однак, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо)».

Таким чином, вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов невірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у зв`язку із навчанням сина, а відтак і про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з мотивів наведених вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищенаведеного та того, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 підлягає компенсації за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, 1 816 грн 70 коп. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн 70 коп.) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, 1 816 грн 70 коп. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 70 коп.) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич