Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2191/24
Провадження №2/711/1106/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.

за участю представника

позивача адвоката Бібік О.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача

адвоката Радіонової Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 , через представника адвоката Бібік О.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з травня 2021 року по серпень 2022 року сторони проживали однією сім`єю у незареєстрованому шлюбі. За час перебування у відносинах, у них народилися спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження дитини відповідач записаний її батьком. Донька мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні останньої.

Позивач вказує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, обов`язку утримувати свою дитину.

Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дочки, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, підгузків, іграшок, на відвідування центрів дозвілля, лікувальних, профілактичних та оздоровчих закладів, масажу, дитячого басейну, тощо.

В свою чергу, позивач повністю віддає дитині свою любов і турботу, опікується її інтересами і потребами, виховує, велику увагу приділяє розвитку дитини. Позивач слідкує за здоров`ям дитини, психічним та фізичним розвитком та дозвіллям.

У зв`язку з тим, що відповідач проживає окремо та не приймає участі у вихованні та утриманні ані дитини, ані позивача, остання вважає за необхідне стягнути аліменти у судовому порядку.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач є власником кількох об`єктів нерухомого майна, транспортний засіб; протягом часу з 2022 по 2024р.р. він мав у власності кілька транспортних засобів преміум-класу, які ним відчужені, внаслідок чого ним отримані значні грошові кошти. Крім того, ним здається в оренду нерухоме майно, від чого він також отримує значні доходи; відвідує спортивний клуб, вартість абонемента якого, з урахуванням 15% знижки становить 189000 на рік. Відповідач через соціальні мережі постійно демонструє свій високий рівень життя: регулярно відвідує ресторани міста Черкас, що потребує значних витрат; купує собі цінні речі, зокрема мобільний телефон, який коштує близько 50000 грн.; здійснив ремонтні роботи однієї із своїх квартир, за що перерахував 100000 грн.

Тож, керуючись вищевикладеним та діючи в найкращих інтересах дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а також з урахуванням відмінного фізичного стану, встановлених доходів відповідача, великої кількості рухомого та нерухомого майна у власності, як на думку суду, законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки, у розмірі 15000,00грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, позивач вказує, що з 12.07.2022 вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. З огляду на вищевикладені обставини, а також враховуючи значний дохід відповідача,- вважає, що останній в змозі надавати позивачу допомогу у розмірі 4000 грн. щомісячно на її утримання до досягнення малолітньою дочкою трирічного віку. Вказані дії призведуть не до зрівняння матеріального становища відповідача й позивача, як одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестане бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000,00 грн. щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення нею повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання її, як жінки, з якою проживає дитина, в розмірі 4000,00 грн. щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , трирічного віку.

Ухвалою суду від 25.03.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем подано відзив на позов, який прийнятий судом. Зокрема, відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме, - згоден сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1281грн. 50коп., а і частині вимог про стягнення аліментів на жінку, з якою проживає дитина, - відмовити, оскільки він не має матеріальної можливості. Крім того, зазначив, що позивачем не доведені обставини про те, що він здає в оренду нерухоме майно; транспортні засоби ним придбавалися за незначні кошти і згодом відчужувалися ще за менші кошти; він не відмовляється від утримання дочки, з якою спілкується, але позивач не дозволяє йому проводити час з дочкою за місцем його проживання. Відповідач зазначив, що він не працює, матеріально його утримують його батьки, просить врахувати стан його здоров`я (є особою з інвалідністю 2 групи).

Позивачем, через представника, була подана відповідь на відзив, за якою просить задовольнити позовні вимоги і вважає доводи відзиву безпідставними та такими, що спростовуються письмовими доказами по справі.

Заперечення на відповідь на відзив відповідачем подані не були.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бібік О.М. повністю підтримала обставини, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, а також просила повністю задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що питання про судові витрати позивачем не заявляється.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Радіонова Т.Є. позовні вимоги визнали частково, враховуючи доводи відзиву на позов. Також зазначили, що питання про судові витрати, відповідачем не ставиться.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, докази по справі, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що сторони по справі у шлюбі не перебували, але від спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про її народження серія НОМЕР_1 від 19.05.2022, актовий запис №733. Спору щодо батьківства немає.

Крім того, встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, що підтверджується даними довідки №26/2 від 26.02.2024, виданої ОСББ «Нарбутівська 163», а також визнається і відповідачем.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.02.2024, за ОСОБА_1 рахується на праві власності нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; 47/200 частки будинку АДРЕСА_5 .

На час розгляду справи ОСОБА_1 має у власності автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2019 року випуску (дата державної реєстрації 02.11.2023), враховуючи інформацію з витягу ЄДРМВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів та пояснення відповідача, надані ним в судовому засіданні.

Крім того, за даними Головного сервісного центру МВС від 12.03.2024, з 11.05.2022 по 01.03.2024 за ОСОБА_1 були зареєстровані транспортні засоби:

VOLKSWAGEN PASSAT 1968, (2019), № куз. НОМЕР_2 - первинна реєстрація б/в ТЗ, придбаного в торгівельній організації ТОВ «ЕКС АВТО ПЛЮС», який ввезено з-за кордону (ТСЦ 7141), за ДКП № 1921 від 02.11.2023. Станом на 11.03.2024 відсутні відомості про здійснення будь-яких інших реєстраційних дій щодо ТЗ;

LEXUS LX 570 5663, (2007), № шасі НОМЕР_3 - перереєстрація ТЗ на нового власника по ДКП No 8046/2023/3690515, укладеному в ТСЦ (ТСЦ 8046) 05.03.2023. 16.02.2024 ТЗ перереєстрований на нового власника;

MERCEDES-BENZ S 500 5461, (2010), № куз. НОМЕР_4 315 - перереєстрація ТЗ на нового власника по ДКП №7141/2023/36957898, укладеному в ТСЦ (ТСЦ 7141) 15.02.2023. ТЗ 25.08.2023 перереєстрований на нового власника;

TOYOTA LAND CRUISER 200 4664, (2007), шасі НОМЕР_5 - перереєстрація на нового власника за ДКП № 6220/22/002190 від 07.12.2022, укладеному в суб`єкта господарювання ТОВ «АЛЬФА-КАРАВАН» (ТСЦ 7141). ТЗ 12.02.2023 перереєстрований на нового власника;

NISSAN ALTIMA 2488. (2020), № куз. 1N4BL4BW6LC247637 71 - реєстрація ТЗ, привезеного з-за кордону по посвідченню митниці (ТСЦ 7141). ТЗ 20.04.2023 перереєстрований на нового власника.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності безстроково з 04.03.2014, про що свідчить довідка до акту МСЕК СЕРІЯ 10ААВ №617321 від 06.03.2014, а також він перебуває на обліку в Пенсійному фонді України і отримує пенсію по інвалідності з 01.09.2021, про що свідчить пенсійне посвідчення серія НОМЕР_6 . Також у довідці до акту МСЕК зазначено висновок про умови та характер праці: працепристосування.

За даними довідки про доходи, що видана ГУ ПФУ в Черкаській області станом на 31.12.2023 розмір його пенсії становить 2760грн. 00коп. За даними довідки ГУ ПФУ в Черкаській області від 09.04.2024, розмір пенсії відповідача станом на квітень 2024 року становить 2980грн. 00коп.

Відповідно до листа Черкаського обласного центру зайнятості від 01.05.2024, ОСОБА_1 за період з 11.05.2022 по 25.04.2024 до установ служби зайнятості області не звертався, на обліку як безробітний не перебуває.

За інформацією ТОВ «РІА.КОМ МАРКЕТПЛЕЙС» станом на 29.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 був користувачем сайту ДОМ.РІА та АВТО.РІА щодо розміщення ним оголошень про здачу в оренду нерухомого майна та продажу транспортних засобів.

За інформацією ТОВ «ЄМАРКЕТ Україна» станом на 26.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 на сервісі ОЛХ розміщував оголошення про здачу в оренду нерухомого майна, яке йому належить.

При дослідженні інформації (довідки та виписки по рахункам ОСОБА_1 за період з 11.05.2022 по 20.09.2024), наданої АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду, вбачається, які доходи отримував відповідач та, які він ніс витрати, що свідчить про його матеріальний стан і дає підстави суду врахувати це при вирішенні спору та прийнятті рішення за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

В законодавстві термін "тверда грошова сума" є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду. Грошовою одиницею України є гривня (ст. 99 Конституції України).

Механізм обов`язкової індексації розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, встановлено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (із змінами та доповненнями).

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що механізм та порядок щорічного визначення розміру прожиткового мінімуму та щорічної індексації розміру аліментів є в значній мірі схожим. Це робить можливим та доцільним проведення такої індексації лише за умови визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі із зазначенням конкретної грошової суми у грошовій одиниці України - гривні, а не з прив`язкою до розміру прожиткового мінімуму чи до її частини.

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563 грн. 00 коп.

З`ясувавши обставини справи в частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення таких вимог, а саме у розмірі 5000грн. 00коп. В іншій частині, як на думку суду, слід відмовити, оскільки запропонований позивачем розмір 15000грн. 00коп. є явно завищеним.

Крім того, суд вважає, що розмір доходів відповідача та його витрати, зокрема і ті, що мали місце у 2024 році, враховуючи надані банківськими установами та досліджені виписки по рахунках, наявність у власності декількох об`єктів нерухомого майна, транспортного засобу, дають підстави вважати, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісяця.

Слід зазначити, що розмір аліментних платежів - 5000грн. 00коп. не є меншим як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений чинним законодавством і такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Що стосується доводів відповідача про його згоду сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1281 грн. 50 коп., то вони є безпідставними та такими, що не відповідають тим доказам, які досліджені судом під час розгляду справи.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах малолітньої дитини, враховуючи, що вона проживає із матір`ю, знаходиться на її утримання, сама матір не може самостійно утримувати дитину, а батько дитини, який живе окремо, останнім часом припинив надання коштів на утримання доньки.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Також, як визначено статтею 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80 СК України).

Крім того, відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 10 СК України визначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).

Отже, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Крім того, суд вважає, що право на утримання дружини, з якою проживає дитина (жінки, з якою проживає дитина), має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення цих позовних вимог у розмірі 2000грн. 00коп. В іншій частині вимог слід відмовити.

Так, з огляду на наведені вище обставини, що встановлені під час розгляду справи, досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що у відповідача по справі наявна можливість надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання жінки матері їхньої спільної дочки до досягнення дитиною трьох років. При цьому, судом враховані обставини наявності у відповідача у власності декількох об`єктів нерухомого майна та транспортного засобу, його доходи, враховуючі дані виписки з рахунків у банківській установі, а також його значні витрати, що були здійснені протягом, зокрема, 2023-2024р.р. Доводи про те, що відповідачу фінансово допомагають його батьки, - є безпідставними, з огляду на досліджені докази, а також той факт, що і сам відповідач отримує пенсійні виплати, про що свідчать дані з органів пенсійного фонду. Сам по собі факт заперечень відповідача проти заявлених позовних вимог щодо утримання жінки матері дитини до досягнення останньою трьох років, не може бути покладено в основу рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог. При цьому, на думку суду, саме розмір 2000 грн. 00 коп. є таким, що може сплачуватися відповідачем і таким, що забезпечить належне утримання позивача.

Крім того, стосовно всіх заявлених позовних вимог та обставин, а також вже наведених судом доводів, суд звертає увагу і на те, що очевидним є той факт, що відповідач вводить суд в оману, вказуючи про те, що окрім пенсії, він інших доходів не має, а тому може сплачувати аліменти лише у розмірі 1281 грн. 50 коп. і то, лише на утримання дитини.

Так, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття (частина перша статті 23 Загальна декларація прав людини).

Відповідно до статті 27 Конвенції про права осіб з інвалідністю держави-учасниці, які підписали зазначену конвенцію визначили право осіб з інвалідністю на працю нарівні з іншими; воно включає право на отримання можливості заробляти собі на життя працею, яку особа з інвалідністю вільно вибрала чи на яку вона вільно погодилась, в умовах, коли ринок праці та виробниче середовище є відкритими, інклюзивними та доступними для осіб з інвалідністю. Особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист (стаття 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Обов`язок роботодавців надавати особам з інвалідністю роботу передбачено статтею 172 Кодексу Законів про працю України.

Під час розгляду справи встановлено, що з 2014 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи. При цьому, у довідці до акту МСЕК зазначено висновок про умови та характер праці: працепристосування.

Як вже зазначалося вище, за даними органів зайнятості населення, ОСОБА_1 на обліку в центрі зайнятості не перебуває, тобто не є таким, що шукає роботу задля виконання висновків медико-соціальної експертної комісії та належного матеріального свого забезпечення, забезпечення своєї дитини та матері дитини. Той розмір пенсії 2980грн. 00коп., який отримує відповідач - є явно таким, що не відповідає його фактичним потребам та тим витратам, які він у зв`язку з такими потребами несе, враховуючи дані банківської установи, інформацію, яка щодо нього розміщена у соціальних мережах. Крім того, висновки МСЕК щодо умов та характеру праці стосовно ОСОБА_1 , які зазначені у довідці до акту МСЕК, жодним чином не вказають на те, що він взагалі не може працювати (виконувати будь-які трудові обов`язки, займатися суспільно-корисною працею тощо). Відповідно, як на думку суду, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено той факт, що він не може матеріально утримувати свою малолітню дочку та її матір до досягнення дитиною трирічного віку, зокрема у більшому розмірі, ніж ним визнано.

Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судових витрат, а відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, що також звільняє його від обов`язку сплачувати судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 18.03.2024 до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. 00 коп., починаючи з 18.03.2024 щомісячно, та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

В іншій частині відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 16.12.2024.

Головуючий суддя С. М. Позарецька