Справа №366/9444/23
Провадження №2/366/86/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

при секретарі Іванової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Іванків у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2023 року ОСОБА_2 представник за довіреністю Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - Позивач) звернулась до суду із позовом до про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, зазначивши, що 12.01.2018 року між позивачем та Посольством республіки Польщі в Україні (далі Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № AM 125477 (далі Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 18.12.2018 року ОСОБА_1 (далі Відповідач), керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 11027», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Іванківського районного суду Київської області від 18.01.2019 року по справі №366/3334/18, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначених страхових актів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 200 882,57 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», то остання, керуючись ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувала ПрАТ « СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 101 882,57 грн.

Такими чином, в розумінні ст. 993,1187,1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Оскільки, відповідач в добровільному порядку сплачувати шкоду ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у розмірі 101882,57 гривень не бажає, позивач змушений звернутися до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 101 882,57 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень.

Згідно частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року справу передано за належною підсудністю до Іванківського районного суду Київської області.

Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України ухвалою Іванківського районного суду Київсбклї області від 18 жовтня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено до розгляду у судове засідання з повідомленням сторін.

01 грудня 2023 року до Іванківського районного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначено, що при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі моментом здійснення відповідної виплати страхового відшкодування. Висновок про те, що строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування, викладений в постанові Верховного Суду № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року. Як слідує з позовної заяви позивача, страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено ПрАТ «СК ПЗУ Україна» 10.01.2019 року в розмірі 140 617,80 грн. та 11.01.2019 року в розмірі 60 264,77 грн., тобто перебіг строку позовної давності обчислюється саме з цих дат. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України) За таких обставин, з огляду на вищесказане ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» пропущено трирічний строк позовної давності, який сплив 11.01.2022 року.

01 грудня 2023 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якій зазначено, що страхове відшкодування, особі, яка потерпіла в ДТП, виплачено ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 10.01.2019 року в розмірі 60 264,77 грн., тобто перебіг строку позовної давності обчислюється саме з цих дат. Як слідує з позовної заяви позивача, позов датований 05.06.2023 року, тобто за межами трьох річного терміну позовної давності. За таких обставин, з огляду на вищевикладене ПрАТ «СК ПЗУ Україна» пропущено трирічний строк позовної давності, який сплив 11.01.2022 року.

В судове засідання призначене на 25 січня 2024 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача при подачі позовної заяви зазначив про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомлені.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14 грудня 2018 року о 18 год. 25 хв. на 74 км+300 м а/д Київ-Овруч керуючи транспортним засобом ЗАЗ 11027, д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,0 гривень та судовий збір.

12.01.2018 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в особі Головного фахівця управління з розвитку корпоративних продажів та Посольством республіки Польщі укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № AM 125477, відповідно до якого майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Відповідно до п. п. 36.2ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно протоколу технічного огляду КТЗ від 19 грудня 2018 року, проведено огляд транспортного засобу Volkswagen Multivan, 2015 р.в., номерний знак НОМЕР_1 та визначено пошкодження отримані внаслідок ДТП. До протоколу додано фотокартки з пошкодженнями транспортного засобу.

Вартість ремонту згідно калькуляції аудатекс №4356142 від 20.12.2018р. склав 167402,14 грн. + 20% ПДВ, та разом складає 200882,57 грн.

Відповідно до страхового акту №UA091/L01/02 від 9 січня 2019 року, відповідно до договору страхування (полісу) №АМ125477 від 12 січня 2018 року, де страхувальником є Посольство Республіки Польщі в Україні, державний номерний знак НОМЕР_1 , вид страхування з 14 січня 2018 року по 13 січня 2019 року страхова сума складає 1167223,00 грн. Загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку (Додаток №1) становить 200882,57 грн. Вказано про проведення виплату відшкодування в розмірі 60264,77 грн.

Згідно платіжного доручення №24725 від 10 січня 2019 року, перераховано страхове відшкодування (Посольство Руспуб. Польща а/м VWDP014014) за авторем.роб., зг. Рах. №СНС4356142 від 17.12.2018р. в т.ч., дог. АМ 125477 від 12.01.2018р.) в розмірі 60264,77 грн.

Згідно платіжного доручення №24602 від 09 січня 2019 року, перераховано страхове відшкодування (Посольство Руспуб. Польща а/м VWDP014014) за авторем.роб., зг. Рах. №СНС4356142 від 17.12.2018р. в т.ч., дог. АМ 125477 від 12.01.2018р.) в розмірі 140617,80 грн.

Встановлено, що ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8077075, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом «ЗАЗ11027», номерний знак НОМЕР_3 , страхувальник ОСОБА_1 .

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, відповідно до зазначеного полісу становить 200000,0 грн. на одного потерпілого, розмір франшизи - 1000 грн. Максимальний розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого за даним договором відповідно не може перевищувати 100000,0 грн.

Законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При настанні події, що має ознаки страхового випадку, зазначеним спеціальним законом передбачені дії особи, яка має право на отримання відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Види обов`язкового страхування в України визначені статтею 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 цієї статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 Закону визначено, що особами, відповідність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який визначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно пункту 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв`язку з порушенням умов договору страхування.

Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов`язання перед страхувальником (стаття 992 ЦК) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Також, Верховний Суд у постанові № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року зробив висновок по те, що строк позовної давності при регресних правовідносинах починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналізуючи постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд дійшов висновку, що при регресі моментом обчислення строку позовної давності є здійснення відповідної вимоги страхового відшкодування, а в даному конкретному випадку це 11 січня 2019 року (платіжне доручення датовано 10 січня 2019 року), відтак перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати, а саме з наступного дня виплати страхового відшкодування (11 січня 2019 року).

В той же час, позивач звернувся до суду 7 серпня 2023 року, тобто поза межами строку позовної давності, оскільки трирічний строк позовної давності сплинув 11.01.2022 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 257, 261, 267, 988, 989 ЦК України, статтями 3, 17, 33, 34, 35, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», юридична адреса: 04053 м.Київ, вул.. Січових Стрільців, 40, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.П. Гончарук