Дата документу 26.12.2024
Справа № 501/3020/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідачів:

1 Головного управління Державної податкової служби в Одеській області

2 Чорноморської міської ради Одеської області

предмет та підстави позову: про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини,

учасники справи:

представник позивача адвокат Котик Ф.І.,

представник відповідача Зарудна А.І.

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 11.07.2024 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, згідно якого просить суд встановити:

- факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 26 років, актовий запис про смерть за №453 від 15.08.2001, був сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- факт вступу ОСОБА_2 у володіння спадщиною за заповітом, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , та складається із квартири АДРЕСА_1 ;

- факт вступу ОСОБА_1 у володіння спадщиною за законом, які відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_2 та складається із квартири АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовано тим, що в 1995 році помер ОСОБА_3 , який заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Вказана квартира розміщена навпроти квартири АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані та проживали позивач з чоловіком та п`ятеро їх дітей, в тому числі ОСОБА_2 .

З дня поховання спадкодавця ОСОБА_2 вступив в управління та володіння спадковим майном, поселившись в зазначену квартиру, утримував правовстановлюючі документи на неї та сплачував комунальні послуги, що надавались за адресою вказаної квартири.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджує у позові, що вона, як єдиний спадкоємець після смерті сина, вступила в управління та володіння спадковим майном, використовувала квартиру в якості житла, утримувала правовстановлюючі документи на неї та сплачувала комунальні послуги, що надавались за адресою вказаної квартири. ОСОБА_2 , як і вона після його смерті, не звертались в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважаючи фактичне володіння спадковим майном достатньою підставою для виникнення у них прав власності на спадкове майно.

В червні 2024 року позивач отримала від приватного нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкову квартиру після смерті сина з посиланням на пропущення ОСОБА_2 шестимісячного строку на прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Також, позивач посилається на те, що при видачі паспорту сину, його прізвище, як і прізвище його батька, українською мовою зазначено як « ОСОБА_4 », тоді як її прізвище та прізвище інших чотирьох дітей зазначено як « ОСОБА_5 ».

Відповідачі відзиву на позов не надали.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 11.07.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.66).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 22.07.2024 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.69-70).

Ухвалою суду від 10.10.2024 у задоволені клопотання відповідача у виключенні відповідача з кола відповідачів відмовлено та задоволено клопотання представника позивачки про виклик свідків, залучено до участі у справі Чорноморську міську раду у якості співвідповідача (а.с.115-117).

В судовому засідання позивач та її представник просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Головного управління Державної податкової служби в Одеській області в судовому засіданні посилалась на розсуд суду щодо підстав та предмета спору.

У подальшому суд, за згодою сторін, продовжив розгляд справи без їх участі з наступних підстав.

Розгляд справи здійснювався судом в порядку спрощеного позовного провадження, явка сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 є батьками п`ятьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.22, 23, 26, 28).

Вказана сім`я постійно проживала в квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується копією довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (а.с.32).

Власником сусідньої квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 20,9 кв. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1995 був ОСОБА_3 ,1943 року народження, що підтверджується копіями ордеру, розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності, реєстраційного посвідчення, інформацією КП "БТІ" Чорноморської міської ради Одеської області (а.с.33-37).

ОСОБА_3 29.03.1994 склав заповіт, згідно якому належну йому квартиру АДРЕСА_4 заповів ОСОБА_2 , який посвідчено державним нотаріусом Іллічівської міської нотаріальної контори Бурлаченко І.К. та зареєстровано в реєстрі за №1-1864 (а.с.41). Заповіт є чинним.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.42).

З дня поховання спадкодавця ОСОБА_2 користувався квартирою АДРЕСА_4 , постійно проживав в ній, в тому числі в період шести місяців після смерті спадкодавця. У вказаний період ОСОБА_2 володів правовстановлюючими документами на квартиру, сплачував плату за отриманні комунальні послуги за адресою вказаної квартири, відносився до квартири як своєї власності, що підтверджується копіями договорів про користування електричною енергією (а.с.44-47), технічного паспорту вимірювального комплексу (електричного лічільника) (а.с.48), акту опломбування устаткування споживача (а.с.49), договору про надання послуг з утримання будинків та споруд (а.с.50), припису про сплату боргу на ім`я ОСОБА_2 (а.с.51), відповідей КП "Чорноморськводоканал, КП "Чорноморськтеплоенерго", ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" щодо відсутності боргу за особовим рахунком на ім`я ОСОБА_11 (а.с.57-62, 63, 64).

Чоловік позивачки - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 26 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.21).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його мати позивачка у справі.

ІV. Оцінка Суду.

Згідно ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно частини 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої («Спадкове право») застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

В ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом».

Отже до спірних відносин про прийняття спадщини, яка відкривалась в 1995 та 2001 роках відповідно, підлягають застосуванню норми ЦК УРСР (1963 року).

Визначаючи належного відповідача по справі, суд керується наступним.

Згідно ст.1277 ЦК України в разі, зокрема, відсутності спадкоємців, неприйняття ними спадщини, усунення їх від права спадкування, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого спадкового майна після спливу одного року з дня відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже, в разі застосування ЦК України 2003 року належним відповідачем у спорах щодо спадкового нерухомого майна в разі відсутності інших спадкоємців мав би бути орган місцевого самоврядування (як потенційний власник спадкового майна) за місцем знаходження такого майна.

Тоді як згідно ст.ст.524, 555 ЦК УРСР в разі, зокрема, відсутності спадкоємців, неприйняття ними спадщини, усунення їх від права спадкування, а також відмови від її прийняття, спадкове майно по праву спадкування переходило до держави. При цьому держава в особі повноважного органу хоча й повинна була отримати нотаріальне свідоцтво про право на спадкове майно в загальному порядку, але отримання такого свідоцтва будь якими строками не обмежувалось. Тобто, до отримання державою свідоцтва про право на спадщину за вищевказаних умов припускалось потенційне право держави на спадкове майно (за умови відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини).

Отже, в разі застосування ЦК УРСР, належним відповідачем у спорах щодо спадкового нерухомого майна в разі відсутності інших спадкоємців мала б бути держава в особі її повноважних органів ( як потенційний власник спадкового майна).

Відповідно до абзацу другого ч.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовується також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати КЦС у постанові від 24.05.2021 у справі №671/22/19 дійшов висновку про те, що визнання спадщини відумерлою за позовом територіальної громади можливе лише щодо спадщини, яка відкрилась після 01.07.2003. А до спадщини, яка відкрилась раніше, застосовується ст.555 ЦК УРСР, згідно якої спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, зокрема, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. Держава не мала права відмовитись від прийняття спадщини.

Згідно з п.п 23 ч.4 Положення про державну податкову службу України (ДПС), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227, вказана служба відповідно до покладених на неї завдань організовує роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки, розпорядження безхазяйним майном, а також іншим майном, що переходить у власність держави, та з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення податкового законодавства.

У відповідності до ч.7 вказаного Положення ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворенні в установленому порядку її територіальні органи.. Таким територіальним органом за місцем знаходження майна є Головне управління Державної податкової служби в Одеській області.

Отже, повноважним органом на виконання функції держави в сфері розпорядження майном, що переходить у власність держави, та, відповідно, належним відповідачем у даній справі є ГУ ДПС в Одеській області, який визначений позивачем у позові та інший співідповідач - Чорноморська міська рада Одеської області.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За приписами частини першої статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 18/5 від 14 червня 1994 року (яка діяла під час спірних правовідносин), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанція про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №305/235/17 зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 03.03.2021 року у справі №747/467/18.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 є батьками п`ятьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.22, 23, 26, 28).

Вказана сім`я постійно проживала в квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується копією довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (а.с.32).

Власником сусідньої квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 20,9 кв. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1995 був ОСОБА_3 ,1943 року народження, що підтверджується копіями ордеру, розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності, реєстраційного посвідчення, інформацією КП "БТІ" Чорноморської міської ради Одеської області (а.с.33-37).

ОСОБА_3 29.03.1994 склав заповіт, згідно якому належну йому квартиру АДРЕСА_4 заповів ОСОБА_2 , який посвідчено державним нотаріусом Іллічівської міської нотаріальної контори Бурлаченко І.К. та зареєстровано в реєстрі за №1-1864 (а.с.41). Заповіт є чинним.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.42).

З дня поховання спадкодавця ОСОБА_2 користувався квартирою АДРЕСА_4 , постійно проживав в ній, в тому числі в період шести місяців після смерті спадкодавця. У вказаний період ОСОБА_2 володів правовстановлюючими документами на квартиру, сплачував плату за отриманні комунальні послуги за адресою вказаної квартири, відносився до квартири як своєї власності, що підтверджується копіями договорів про користування електричною енергією (а.с.44-47), технічного паспорту вимірювального комплексу (електричного лічільника) (а.с.48), акту опломбування устаткування споживача (а.с.49), договору про надання послуг з утримання будинків та споруд (а.с.50), припису про сплату боргу на ім`я ОСОБА_2 (а.с.51), відповідей КП "Чорноморськводоканал, КП "Чорноморськтеплоенерго", ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" щодо відсутності боргу за особовим рахунком на ім`я ОСОБА_11 (а.с.57-62, 63, 64).

Чоловік позивачки - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 26 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.21).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його мати позивачка у справі.

В червні 2024 року ОСОБА_1 отримала від приватного нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкову квартиру після смерті сина з посиланням на пропущення ОСОБА_2 шестимісячного строку на прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.43).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що безпосередньо після поховання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 поселився для постійного проживання в спадкову квартиру АДРЕСА_1 , володів правовстановлюючими документами на вказану квартиру, сплачував комунальні послуги за неї, здійснив косметичний ремонт вказаної квартири. ОСОБА_2 був сином ОСОБА_8 та після його смерті остання використовувала спадкову квартиру в якості житля для себе та членів свої багатодітної сім`ї, сплачувала комунальні послуги за квартиру, в тому числі впродовж шести місяців після смерті спадкодавця.

Аналогічні відомості містяться в письмових поясненнях свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.с.148, 152), які оцінені судом як письмові докази.

Отже, суд доходить до висновку, що ОСОБА_2 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 вступив у володіння та управління спадковою квартирою АДРЕСА_1 , тому він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_17 .

Також, суд доходить до висновку, що з дня смерті сина ОСОБА_18 позивачка використовує квартиру АДРЕСА_4 для свого та своєї сім`ї проживання, в тому числі в період шести місяців з дня смерті спадкодавця. У вказаний період ОСОБА_1 володіла правовстановлюючими документами на квартиру, сплачувала плату за отриманні комунальні послуги за адресою вказаної квартири, відносилась до спадкової квартири як своєї власності.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрованим за однією адресою з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 , якою також продовжував користуватись, оскільки квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 використовувались ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як одне ціле.

Таким чином ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном в період шести місяців з дня відкриття спадщини, однак в указаний період до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Листом приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Бурлаченко І.К. від 07.06.2024 у видачі ОСОБА_8 свідоцтва про право власності на спадкове майно ОСОБА_2 відмовлено з посиланням на пропущення останньою строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Суд вважає, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання спадщини після смерті сина.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення факту вступу ОСОБА_2 у володіння спадщиною за заповітом, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , та складається із квартири АДРЕСА_1 та встановлення факт вступу ОСОБА_1 у володіння спадщиною за законом, які відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_2 та складається із квартири АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Щодо встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд керується наступним.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно п.п.1, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Встановлення факту родинних відносин необхідний заявнику для реалізації його майнових прав.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Як вбачається з копії сторінок паспорту ОСОБА_2 , його прізвище, як і прізвище його батька, українською мовою зазначено як « ОСОБА_4 » (а.с.24), тоді як прізвище позивача та прізвище інших чотирьох дітей зазначено як « ОСОБА_5 » (а.с.14, 27, 29).

Суд робить висновок, що надані заявником докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між позивачем та її сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із чим, Суд дійшов висновку, що вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про задоволення вимог у повному обсязі.

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 13, 259, 263-265, 293, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, Чорноморської міської ради Одеської області про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 26 років, актовий запис про смерть за №453 від 15.08.2001, був сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт вступу ОСОБА_2 у володіння спадщиною за заповітом, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , та складається із квартири АДРЕСА_1 .

Встановити факт вступу ОСОБА_1 у володіння спадщиною за законом, які відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_2 та складається із квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко