Справа № 367/4906/24
Провадження №2/367/4130/2024
25 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київької області в складі:
головуючого судді Кухленка Д.С.,
за участю секретаря Шаповала О.О.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АТЕК», третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора Київської області про скасування заборони на нерухоме майно та виключення об`єктів нерухомого майна запису про заборону, -
До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АТЕК», третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора Київської області про скасування заборони на нерухоме майно та виключення об`єктів нерухомого майна запису про заборону.
На обґрунтування вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.06.2023 року державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Фальковською Л.М. та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2024 року державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Чернишовою В.В.
Пояснила, що під час оформлення спадкових прав на даний житловий будинок у Бучанській державній нотаріальній конторі позивачу стало відомо про наявність обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , наявне обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 . Заборону було накладено на підставі повідомлення заводу «Червоний екскаватор» б/н, виданого 06.06.1966 року та зареєстрованого державним реєстратором: Бучанська державна нотаріальна контора, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська область 23.06.2004 року, номер запису про обтяження 50711656.
Також зазначила, що її адвокатом неодноразово направлявся запит до Приватного акціонерного товариства «АТЕК», яке являється правонаступником заводу «Червоний екскаватор» з проханням повідомити: чи обліковується по бухгалтерському обліку ПАТ «АТЕК» непогашена заборгованість за отриманими позиками чи кредитами колишнього працівника заводу «Червоний екскаватор» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, до цього часу відповіді з ПАТ «АТЕК» на адвокатський запит від 19.02.2024 року не надійшло.
Позивач вказала, що її батько, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і вона являється єдиним власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Даними обтяженням порушується її право власності на житловий будинок, оскільки вона не має можливості через існуючу заборону реалізувати своє право на відчуження даного майна. Також дана заборона є перешкодою для приватизації земельної ділянки, на якій розташований будинок, що належить їй на праві власності.
Зазначила також, що як вбачається з тексту Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2023 року право власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване 19 травня 1969 року Київським міжміським бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу під № 1461, тобто вже після реєстрації даного обтяження. Враховуючи, що станом на 1966 р. (дата повідомлення заводу «Червоний екскаватор») взагалі ще не було зареєстровано право власності на даний житловий будинок, вказане нерухоме майно не мало відповідного статусу для накладення заборони в забезпечення будь-якої позики чи кредиту.
В зв`язку з чим, позивач просить суд скасувати обтяження, а саме заборону на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , накладену на підставі повідомлення б/н від 06.06.1966 року заводу «Червоний екскаватор» та зареєстровану реєстратором: Бучанська державна нотаріальна контора, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська область 23.06.2004 року, номер запису про обтяження: 50711656; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , накладену на підставі повідомлення б/н від 06.06.1966 року заводу «Червоний екскаватор» та зареєстровану реєстратором: Бучанська державна нотаріальна контора, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська область 23.06.2004 року, номер запису про обтяження: 50711656.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача - адвокат Чайка І.В. подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позов підтримує, просить задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та завчасно, заяв/клопотань не надходило, причини неявки невідомі.
Від представника третьої особи - Бучанської державної нотаріальної контори Київської області надійшло клопотання, в якому просили розглянути справу без участі їх представника.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази, вивчивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.06.2023 державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Фальковською Л.М. за реєстровим №1789, та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2024 державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Чернишовою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 316, що також підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав № 336485725 від 21 червня 2023 року та № 363833194 від 30 січня 2024 року.(а.с.6-10)
Як убачається з тексту Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 21.06.2023 державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Фальковською Л.М. за реєстровим №1789,право власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване 19 травня 1969 року Київським міжміським бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу під № 1461.(а.с.6), тобто вже після реєстрації даного обтяження.
Станом на 1966 рік (дата повідомлення заводу «Червоний екскаватор» на підставі якого було накладено заборону) не було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, а отже вказане нерухоме майно не мало відповідного статусу для накладення заборони в забезпечення будь-якої позики чи кредиту.
19.02.2024 представником позивача адвокатом Чайкою І.В. направлявся запит до Приватного акціонерного товариства «АТЕК», яке згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань являється правонаступником заводу «Червоний екскаватор» (а.с.14-16), з проханням повідомити: чи обліковується по бухгалтерському обліку ПАТ «АТЕК» непогашена заборгованість за отриманими позиками чи кредитами колишнього працівника заводу «Червоний екскаватор» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією листа з доказами направлення. Однак відповідь відсутня.(а.с.17-19)
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.
Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року №5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Також, відповідно до п.11 вказаної Постанови, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно п.4 ч.2ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 317 та ч. 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Відповідно до ч. 2 статті 26 цього Закону запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.
Згідно із статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон-це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.
Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотеко держателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 2.3 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 р. № 31/5, встановлено, що реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо в заяві або постанові відсутні або вказані не повністю, не чітко або нерозбірливо відомості, передбачені пунктами 2.6.1-2.6.3 цього Положення, щодо підстави виникнення обтяження (назви документа, його номера та дати, повного найменування органу, що накладає обтяження); даних про обтяжувача та про особу (осіб), щодо майна якої (яких) встановлено обтяження: для фізичних осіб - громадян України - прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності останнього), ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (за наявності) та, за наявності, дати та місця народження, місце проживання, дані документа, що посвідчує особу (номер та серія, ким виданий), також даних про об`єкт обтяження: ідентифікаційні номери об`єкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження.
Відповідно до пунктів 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб.
У наданих позивачем відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставою обтяження зазначено: повідомлення серія та номер: б/н, виданий 06.06.1966, завод «Червоний екскавотор».
При цьому право власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване 19 травня 1969 року Київським міжміським бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу під № 1461, тобто вже після реєстрації даного обтяження.
Разом з тим, суд враховує, що наявність протягом тривалого часу обтяження на майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Згідно п.5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав.
Таким чином, враховуючи те, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, наявність обтяжень у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює розпоряджання даним майном, а Бучанська державна нотаріальна контора Київської області, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права як власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а права власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню шляхом зняття заборони з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належать на праві власності ОСОБА_1 , оскільки порушується право власності позивача.
Керуючись ст. ст.13,76-89,258,259,263-265,268,271-273,354-355 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АТЕК», третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора Київської області про скасування заборони на нерухоме майно та виключення об`єктів нерухомого майна запису про заборону - задовольнити.
Скасувати обтяження, а саме заборону на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , накладену на підставі повідомлення б/н від 06.06.1966 року заводу «Червоний екскаватор» та зареєстровану реєстратором: Бучанська державна нотаріальна контора, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська область 23.06.2004 року, номер запису про обтяження: 50711656.
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , накладену на підставі повідомлення б/н від 06.06.1966 року заводу «Червоний екскаватор» та зареєстровану реєстратором: Бучанська державна нотаріальна контора, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська область 23.06.2004 року, номер запису про обтяження: 50711656.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АТЕК», адреса: 03062 м. Київ, проспект Перемоги, 83, Код .

Третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора Київської області, адреса: 08292 Київська область, м. Буча, вул. Сім`ї Забарило, 5/5 літ. «А», .

Суддя: Д.С. Кухленко