Справа № 302/2056/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (місце знаходження: смт.Міжгір`я, вул.Шевченка, буд.77 Хустського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04350910) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2023 року позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гренджа В.Ю., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, та у пред`явленому позові позивачка просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в цілій частці, в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , 1930 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Торун Міжгірського району Закарпатської області, у віці 78 років помер її батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Ще раніше за батька ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивачка вказує, що за життя її батьку ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , про що надає Виписку з погосподаської книги Торунського старостинського округу від 26.09.2023 року № 782.

Зазначає, що реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок на ОСОБА_2 , 1930 року народження за життя проведена не була. За цих підстав у ОСОБА_2 на час смерті був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, яким він володів та користувався за життя. Земельна ділянка, виділена під будівництво та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 за життя батьком не була приватизована, Державний акт про право власності на земельну ділянку не видавався.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на нерухоме майно, у тому числі і житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На час смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1973 року народження - дочка померлого; ОСОБА_4 , 1997 року народження - онук померлого. Ніхто інший не проживав та не був зареєстрований. Ці обставини підтверджує довідкою виконкому Торунської с/ради Міжгірського району Закарпатської області за вих. № 1358 від 19.12.2008 року; довідкою Торунського старостинського округу Міжгірської селищної ради за вих. № 781 від 28.09.2023 року.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким розпорядився після його смерті житловий будинок в АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, земельну ділянку розміром 0,50 га, земельну частку (пай) розміром 0,71 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК № 007809 та все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право - передати його дочці ОСОБА_1 . Даний заповіт складений ОСОБА_2 06.03.2003 року, зареєстрований в книзі нотаріальних дій за № 72 та посвідчений секретарем Торунської сільської ради Демко С.І. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано.

Незважаючи, на той факт, що спадкове майно ОСОБА_2 не є спірним, позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю.М. на її заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виніс 15.11.2023 року Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 : на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи, та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.12.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.33).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання по розгляду справи по суті, з викликом сторін (а.с.90)

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Гренджа В.Ю. не з`явилися, про день та час проведення судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Гренджа В.Ю. з проханням розглянути справу без її участі та за відсутністю її довірителя ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити за наведеними у позовній заяві підставами.

Представник відповідача: Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 , заперечень проти заявлених нею позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду подано 03.01.2024 року письмову заяву керівника Міжгірської селищної ради, в якій вони просять розглянути справу без участі уповноваженої особи селищної ради, за наявними у даній справі матеріалами, проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечують, такі підтримують, додаткових заяв, клопотань, доповнень не мають.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи №302/2056/23, у повному обсязі з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 у віці 72 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконовчим комітетом Торунської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області 26.02.2004 року серії НОМЕР_2 , копія якого є в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно довідки, виданої виконкомом Торунської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за вих.№ 1357 від 19.12.2008 року, померла ОСОБА_3 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала в будинку АДРЕСА_1 , та разом з нею були зареєстровані ОСОБА_2 , 1930 року народження, ОСОБА_1 , 1973 року народження дочка, ОСОБА_4 , 1997 року народження - внук (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 у віці 78 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконкомом Торунської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 21 серпня 2008 року, копія якого є в матеріалах справи (а.с.6).

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_1 позивачка у справі, народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , та в графі «батько» вказано свідоцтва зазначений ОСОБА_2 , в графі «мати» - ОСОБА_3 та копія вказаного свідоцтва серії НОМЕР_3 , виданого повторно 17.11.2023 року, є в матеріалах справи (а.с.8).

Також, як вбачається з матеріалів справи, при житті ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчений 06 березня 2003 року секретарем Торунської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за №72, та відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме: один жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, земельну ділянку розміром 0,50 га, земельну частку (пай) розміром 0,71 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 007809 та все інше майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право - заповідає своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.9).

Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. від 29.09.2023 року за № 74148759 та з вказаних відомостей вбачається наявність заповіту, посвідченого 06.03.2003 року Торунською сільською ради Міжгірського району Закарпатської області, який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №72, та який на теперішній час є чинним (а.с.56 зворот).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74148876, виданої 29.09.2023 року приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі Свідоцтв про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , відсутня (а.с.55).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74150448 від 29.09.2023, сформованого приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М., вбачається, що вказаним приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 80/2023 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.58).

Як вбачається з витребуваної судом спадкової справи № 80/2023, до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. із заявою про прийнтяття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 звернулася 29.09.2023 року його донька ОСОБА_1 , позивачка у даній справі (а.с.47).

Отже, згідно матеріалів спадкової справи № 80/2023, заведеної 29.09.2023 року приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю,М. вбачається, що 29.09.2023 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , Та у заяві ОСОБА_1 зазначила, що спадщину вона прийняла шляхом постійног оспільного проживання разом з померлим ОСОБА_2 на день його смерті. Крім неї, інших спадкоємців на обов`язкову частку, які прийняли спадщину, немає (а.с.47).

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. від 15.11.2023 року відмовлено ОСОБА_1 , позивачу по справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який був постійним мешканцем АДРЕСА_1 , з тих підстав, що відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с.18).

З виписки з погосподарської книги, виданої Торунським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 782 від 26.09.2023 року вбачається, що згідно погосподарської книги №5, житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , та за ним дійсно закріплений особовий рахунок № НОМЕР_4 . Житловий будинок знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 та побудований орієнтовно в 1920 році, свідоцтво про право власності на вказаний будинок не видавалося (а.с.10).

Як вбачається з довідки, виданої Торунським старостинським округом Міжгірської селищної ради Закарпатської області за вих.№ 781 від 28.09.2023 року, померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 був постійним мешканцем АДРЕСА_1 , і на день його смерті разом з ним були зареєстровані і фактично прживали: його дочка ОСОБА_1 , 1973 року народження, його внук ОСОБА_4 , 1997 року народження (а.с.13).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 05.10.2023 року на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вказаний будинок споруджений у 1920 році та складається з: коридору площею 7,94 кв.м., кухні площею 18,11 кв.м., житлової кімнати площею 22,15 кв.м., житлової кімнати площею 13,35 кв.м., кладова площею 11,70 кв.м., житлової кімнати площею 19,50 кв.м., загальною площею приміщень 92,75 кв.м., житлова площа складає 55,00 кв.м., допоміжна 37,75 кв.м., що вбачається з копії технічного паспорту, який є в матеріалах справи (а.с.21-24).

Як вбачається зі Звіту про оцінку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_5 зазначено, що станом на дату оцінки 16.11.2023 року вартість вищевказаного об`єкту нерухомого майна становить 145700,00 гривні (а.с.25-29).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкове майно за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , а тому питання визначення належності нерухомого майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини по даній справі, а також визнання позову відповідачем Міжгірською селищною радою, та ті обставини, що прийняттям спадщини за заповітом позивачкою ОСОБА_1 , з огляду на положення ст.ст.1258,1265 ЦК України, права інших осіб (спадкоємців) не порушуються, оскільки інші спадкоємці до нотаріуса із заявами про прийняття спадшини після смерті ОСОБА_2 не зверталися, окрім доньки спадкодавця ОСОБА_1 , позови про продовження строку на прийняття спадщини не подавали, тому всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також матеріали спадкової справи № 80/2023, та оцінивши у сукупності наявні у цивільній справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1 , позивачка по даній справі, та реєстрація об`єкту нерухомого майна у виді житлового будинку АДРЕСА_1 своєчасно проведена не була та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні, та приймаючи до уваги ті обставини, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , які б мали право на обов`язкову частку до майна померлого, на вказане спадкове майно, не має. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову відповідачем не подані, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в загальній сумі 1457,00 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача за окремо поданою завою не заявлялено вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.328,331,392,1216-1218,1258,1265,1268,1276,1297 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) - право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО