Номер провадження: 22-ц/813/4353/24
Справа № 522/3904/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора та знесення об`єкту самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Одеська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора та знесення об`єкту самочинного будівництва.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 28.04.2004 року № 5-591 належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 48, 2 кв. м. 21.08.2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено комісійне обстеження об`єкта містобудування, в ході якого зафіксовано проведення ОСОБА_2 будівельних робіт із влаштування окремої будівлі на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. Відповідно до даних Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2 не видавались. Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив, що рішення про передачу у власність або користування земельної ділянки за зазначеною адресою Одеською міською радою не приймались, а також, що на земельній ділянці орієнтовною площею 40 кв. м. розміщено одноповерхову будівлю. Державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05.08.2020 року за індексним номером: 53460797 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 88, 6 кв. м. Вказане рішення державного реєстратора прийняте на підставі повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна від 27.07.2020 року, виданого ПП «УКРЕЛТРАНС» та договору купівлі-продажу від 28.04.2004 року № 5-591. Відповідно до повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна при уточненні лінійних розмірів та підрахунку площі квартири встановлено, що загальна площа квартири збільшена за рахунок внутрішніх перегородок. Одеська міська рада стверджує, що площа квартири збільшилась за рахунок влаштування окремої споруди на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, яка не була відведена ОСОБА_2 для проведення будівництва у встановленому порядку, що перешкоджає територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради вільно користуватись та розпоряджатись належною їй земельною ділянкою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року позов задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.08.2020 року за індексним № 53460797 (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 88,6 кв. м. за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), та закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на вказану квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Зобов`язано ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва загальною площею 39,4 кв. м. який відображений у технічному паспорті, виготовленому ПП «УКРЕАЛТРАНС» 27.07.2020 року як підсобне приміщення під № 7.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року без залучення ОСОБА_1 до участі у справі було вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки, як мешканки квартири АДРЕСА_1 , яка є єдиним житлом для неї та її дитини ОСОБА_5 2018 року народження.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належим чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання на 03.12.2024 року на 15:30 год. не з`явилась, про причини не явки в судове засідання не повідомила, заяв про взяття участі в режимі відеоконференції або про відкладення судового засідання не подавала.

Представник позивача Одеської міської радине заперечувала проти розгляду апеляційної скарги без участі скаржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа перебуває в судах з лютого 2023 року, а в апеляційному суді з лютого 2024 року, тобто з перевищенням строків передбачених ст.ст. 210, 371 ЦПК України.

Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги, обставини які стали відомі під час апеляційного провадження, достатньої наявності у справі матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів не вбачає перешкод для розгляду справи без участі в судовому засіданні належним чином повідомленого скаржника ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора та знесення об`єкту самочинного будівництва - закрити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, «interalia», вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти Росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04).

Водночас, обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Отже, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, якщо ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року, яким:

- скасовано рішення державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.08.2020 року за індексним № 53460797 (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 88,6 кв. м. за ОСОБА_3 та закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на вказану квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- зобов`язано ОСОБА_4 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва загальною площею 39,4 кв. м. який відображений у технічному паспорті, виготовленому ПП «УКРЕАЛТРАНС» 27.07.2020 року як підсобне приміщення під № 7,

ОСОБА_1 зазначила, що не залучивши її до участі у цій справі, суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки, як мешканки квартири АДРЕСА_1 , яка є єдиним зареєстрованим місцем проживання для неї та її дитини ОСОБА_5 2018 року народження.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала довідку про зареєстроване місце свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 , де вона разом з сином ОСОБА_5 зареєстровані у вказаній квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вже зазначалось предметом спору є рішення державного реєстратора, яким незаконно зареєстровано збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_1 з 48,2 кв.м. до 88,6 кв. м. (без зміни розміру житлової площі 32,0 кв. м.) та зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва загальною площею 39,4 кв. м. який відображений у технічному паспорті, виготовленому ПП «УКРЕАЛТРАНС» 27.07.2020 року як підсобне приміщення під № 7.

Оскільки ОСОБА_1 не була і не є власником (співвласником) квартири, площа якої була збільшена за рахунок самочинної забудови самовільно захопленої земельної ділянки територіальної громади міста Одеси, і реєстрація її з сином ОСОБА_5 2018 року народження відбулась 07.04.2020 року - до реєстрації збільшення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житлові права ОСОБА_1 поширюються на квартиру в межах її первісної загальної площі 48,2 кв. м. (житлова 32,0 кв. м.).

ОСОБА_1 не обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що вона придбала будівельні матеріали за рахунок яких було побудовано самочинну прибудову на земельній ділянці територіальної громади міста Одеси і здійснено державну реєстрацію збільшення загальної площі квартири за адресою: АДРЕСА_2 з 48,2 кв.м. до 88,6 кв. м. (без зміни розміру житлової площі 32,0 кв. м.), а також не додала до апеляційної скарги документальні докази самочинного захоплення нею земельної ділянки міста Одеси і здійснення самочинного будівництва за рахунок її власних коштів або особисто нею.

При таких обставинах відсутні підстави вважати, що оскаржуваним рішенням суду вирішувались питання про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 362 ч.1 п. 3 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора та знесення об`єкту самочинного будівництва.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено: 23.12.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова