ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року

Справа № 697/693/24
Провадження № 22-ц/821/1795/24
Категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у складі судді Скирди Б. К.,

в с т а н о в и в :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Бовшика М. Ю. звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що від спільного проживання з ОСОБА_2 у ОСОБА_1 народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

З часу народження дитини і по теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на неодноразові звернення до нього.

Відповідач цілком здоровий та працездатний, має стабільний дохід у вигляді грошових коштів. Відповідач має ще дітей, але і їм також допомоги не надає, свідченням цього є інформація з сайту «Судова влада України» про наявність справ: № 697/2009/22, № 697/3108/19, № 766/3928/17, № 766/8707/17.

Добровільно виділяти кошти на утримання дитини відповідач відмовляється, інтереси дитини його не цікавлять.

З огляду на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексації, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2024 року заявлені позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.04.2024 і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, врахувавши обставини для визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, та визнання позову відповідачем в заявленому розмірі, суд вважав, що позов про стягнення аліментів на дитину підлягав задоволенню повністю, тому стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.04.2024 і до повноліття дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2024 року в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини, заробітку (доходу) відповідача, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини, заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.04.2024 і до повноліття дитини. В іншій частині рішення залишити без змін. Вирішити питання щодо відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, також з нього стягуються аліменти на утримання його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини, заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Вважає, що він був позбавлений можливості надати до суду пояснення з цього приводу, оскільки суд першої інстанції обмежився лише відібранням від сторін відповідних заявпро розгляд справи без їх участі а також заяви відповідача про визнання позову.

Зазначає, що у нього з позивачем була домовленість про розмір аліментів саме на 1/6 частину всіх доходів і коли він підписував заяву про визнання позову, то вважав, що саме таку суму з нього буде стягнуто.

Вважає, що суд формально поставився до розгляду питання про стягнення аліментів безпосередньо в його випадку, не з`ясував фактичні взаємини між сторонами, не в повній мірі врахував всіх обставин справи та не вжив достатніх заходів для визначення розміру аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 15.07.2022 (а.с.8-зворот).

Відповідно до Акта про фактичне місце проживання від 11.03.2024, засвідченого керуючим справами виконавчого комітету Канівської міської ради Володимиром Святеликом, громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджують, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_2 має ще двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13.02.2019 та копією постанови Херсонського апеляційного суду від 25.11.2021 у справі № 766/18675/20 (а.с.42, 43-44).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповіднодо ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Пунктом 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи про стягнення аліментів визначені як малозначні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції станом на день призначення апеляційного розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 листопада 2024 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини, заробітку (доходу) відповідача, тому суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в цій частині, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції, в оскаржувальній частині не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутих аліментів, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 05.04.2024, суд першої інстанції не мотивував визначення саме такого розміру аліментів, залишивши поза увагою наявність у відповідача двох малолітніх дітей на користь яких відповідач також сплачує аліменти.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи справу, суд першої інстанцій не надав належної оцінки тому, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, що підтверджується заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/3108/19 від 16.07.2020.

Також з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини, заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, що підтверджується постановою Херсонського апеляційного суду № 766/18675/20 від 25.11.2021 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Щодо врахування судом першої інстанції визнання відповідачем позову.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що зокрема відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві.

У свою чергу, до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч. 2 ст. 206 ЦПК України).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Крім того, вирішуючи чи визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд першої інстанції не врахував роз`яснення надані судам у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що у разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі.

Аналогічні норми передбачені ч. 3 ст. 53 ЦПК України чинної на час вирішення даного спору.

Отже, враховуючи те, що визнання відповідачем як особою, яка сплачує аліменти, позову може порушити права, свободи чи інтереси інших осіб, в даному випадку одержувачів аліментів на утримання інших дітей відповідача, у суду першої інстанції були відсутні підстави для прийняття визнання відповідачем позову.

З урахуванням вимог ст. 182 СК України, зокрема доказів наявності у платника аліментів інших дітей, відсутності в матеріалах справи будь-яких даних щодо матеріального становища відповідача, наявності у останнього рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат відповідача, його працевлаштування, судова колегія вважає, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання ОСОБА_3 має бути визначений в розмірі 1/6 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів є достатнім та таким, що забезпечить рівність всіх дітей відповідача у справі.

За викладеного, рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів слід змінити та стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.04.2024 і до повноліття дитини.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції, слід змінити розподіл судових витрат.

В зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору необхідно стягнути з держави на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1818 грн, які понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2024 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.04.2024 і до повноліття дитини.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1818 грн.

В іншій частині рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2024 року не переглядалось.

Текст постанови складено 26 грудня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

О. В. Карпенко