Провадження № 2/522/6419/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

05.08.2024 на адресу суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 0309-4451 від 07.02.2020 у розмірі 19720,00 гривень, витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0309-4451, згідно умов якого первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 14500,00 гривень для задоволення особистих потреб, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі - % в день. 28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення права вимоги за Кредитним договором. 09.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» підписано Реєстр боржників № 1, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» відступив (передав) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» своє право вимоги заборгованості за Кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за Кредитним договором № 0309-4451 від 07.02.2020. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0309-4451. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 19720,00 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 11600,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8120,00 гривень. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 0309-4451 від 07.02.2020 у розмірі 19720,00 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою суду від 21.08.2024 відкрито провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 19.09.2024.

У судове засідання 19.09.2024 позивач не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. У прохальній частині позовної заяви міститься вимога позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом.

Відповідач у судове засідання 19.09.2024 з`явилась. Просила відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що не отримувала позовну заяву. Клопотання відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 24.10.2024.

У судове засідання 24.10.2024 позивач не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви до суду не подавав. На адресу суду 24.10.2024 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи задля надання часу на ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи відкладено на 18.12.2024.

У судове засідання 18.12.2024 позивач не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви до суду не подавав. Відповідач у судове засідання 18.12.2024 з`явилась. Пояснила, що брала якийсь кредит, але не знає у якій саме установі та не пам`ятає яку суму, заперечувала проти стягнення з неї витрати на правову допомогу.

Станом на момент розгляду справи інші заяви по суті справи, окрім позовної заяви, у матеріалах відсутні.

Суд не вважає пояснення відповідача визнанням позову, оскільки відповідач не змогла повідомити у якій установі та у якій сумі вона отримувала кредит, скільки нею було перераховано коштів з метою повернення кредиту; факт отримання зазначеної у позові суми саме від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" відповідач не визнавала.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Приписами ч.1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що 07.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», в особі виконавчого директора Резуєва Є.В., та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0309-4451, згідно умов якого кредитодавець надає позичальникові на умовах, передбачених Договором, грошові кошти в кредит у сумі 14500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (а.с. 6-7).

Як вбачається зі змісту Кредитного Договору № 0309-4451 від 07.02.2020, кредит надається Позичальнику виключно через сайт кредитодавця (https://navse.com.ua). Строк кредиту складає 70 календарних днів (10 тижнів). Кредит має бути повернений згідно Графіку платежів (додаток 1 до Кредитного Договору) до 16.04.2020 року (Термін погашення). Повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів (один платіж раз на 2 тижні). Кожен із відповідних двотижневих платежів передбачає сплату однієї п?ятої від суми кредиту та суми нарахованих за користування кредитом процентів. Цей Кредитний Договір є укладеним з моменту одержання кредитодавцем відповіді (акцепту) заявника/позичальника про прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що більш детально зазначено у Правилах.

Згідно пп. 2.1.1.2. п. 2.1. Кредитного Договору № 0309-4451, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, та виконання всіх інших зобов?язань, передбачених цим Кредитним Договором та Правилами.

Позичальник зобов?язаний здійснювати повернення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом на умовах та в порядку, встановленому цим Кредитним Договором та Правилами. Сторони досягли згоди у тому, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься відповідно до умов цього кредитного Договору, Правил та Графіку платежів (який є частиною Кредитного Договору). Строк та проценти за користування кредитом за цим Договором обчислюються згідно з Графіком платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються на всю суму кредиту з дня перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок позичальника, до якого емітована платіжна картка, вказана позичальником при укладенні цього Кредитного Договору, до Терміну погашення кредиту.

Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідачем прийнята оферта про укладення Кредитного договору шляхом підписання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепту) одноразовим ідентифікатором (а.с. 15).

До матеріалів справи додано Паспорт споживчого кредиту (а.с. 13-14), а також Правила надання споживчих кредитів (а.с. 8-13), згідно п. п. 2.1., 2.5.,2.13. яких:

Акцепт - відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (оферти)

кредитодавця укласти Договір в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - особистому кабінеті заявника шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються заявником до інших електронних даних, та надсилаються кредитодавцю.

Оферта - пропозиція кредитодавця заявнику укласти договір з кредитодавцем (взяти на себе права та обов?язки передбачені Кредитним Договором та Правилами), яка надсилається заявнику у електронній формі у його особистий кабінет та виражає намір кредитодавця вважати себе зобов?язаним у разі прийняття її заявником/позичальником. Умови оферти щодо укладення Договору діють протягом 72 (сімдесяти двох) годин з моменту надіслання оферти кредитодавцем у особистий кабінет заявнику.

Згідно п. п. 3.1., 3.3. Правил надання споживчих кредитів кредит видається строком на 70 (сімдесят) календарних днів (10 календарних тижнів). Загальна вартість кредиту зазначається в Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору.

До матеріалів справи додано Графік платежів, який значиться Додатком № 1 до Кредитного Договору № 0309-4451 від 07.02.2020 (а.с. 8).

28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено та підписано електронним підписом Договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення права вимоги за Кредитним договором (а.с. 22-24).

Згідно п. п. 2.1. 2.3. Договору факторингу № 02/10/2021, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором. Обсяг (сума) прав вимоги за цим Договором визначаються як сукупність Реєстрів боржників до цього Договору. Загальний розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступається, згідно цього Договору, складається з загального розміру заборгованості боржників, право вимоги за якими передано первісним кредитором новому кредитору, згідно Реєстрів боржників, які складаються сторонами за формою, що наведена у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до пп. 3.1.1., пп. 3.1.3. п. 3.1. Договору факторингу № 02/10/2021 права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором. Право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов?язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

09.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» підписано Реєстр боржників № 1, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» відступив (передав) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» своє право вимоги заборгованості за Кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за Кредитним договором № 0309-4451 від 07.02.2020, позичальником за яким виступає ОСОБА_1 (а.с. 25-28).

До матеріалів справи додані платіжні доручення про сплату позивачем первісному кредитору грошових коштів на відступлення права вимоги, зокрема платіжне доручення № 118 від 31.01.2022 про часткову сплату згідно реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 на суму 186381,16 гривень (а.с. 24), платіжне доручення № 273 від 14.07.2022 про сплату згідно реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 на суму 361798,73 гривень (а.с. 24), платіжне доручення № 4924 від 21.12.2021 про сплату за комісію за Договором факторингу № 02/10/2021, згідно рах № 1 від 09 листопада 2021 на суму 100,00 гривень (а.с. 25).

У позовній заяві позивач посилається на те, що кредитодавцем виконані умови договору та перераховані грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт перерахування коштів позивачем відповідачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон № 2346-III) в редакції, чинній станом на момент укладення договору, документ на переказ - електронний або паперовий документ, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 2346-III ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Згідно п. 22.4. ст. 22 Закону № 2346-III під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:

для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Подання паперових розрахункових документів до банку має здійснюватися клієнтом особисто, якщо інше не передбачено договором.

Подання електронних розрахункових документів може здійснюватися клієнтом як особисто на носіях інформації, так і за допомогою наданих йому обслуговуючим банком програмно-технічних засобів, які забезпечують зв`язок з програмно-технічними засобами цього банку. Програмно-технічні засоби з вбудованою в них системою захисту інформації мають відповідати вимогам, що встановлюються Національним банком України (п. 22.5. ст. 22 Закону № 2346-III).

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній станом на момент укладення договору) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21) від 25.05.2021 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній станом на момент укладення договору) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У постанові від 15.06.2023 у справі № 910/15023/21 Верховний Суд відзначив, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо.

Отже, належним доказом перерахування позивачем відповідачу коштів є відповідні розрахункові документи, банківські виписки або інші первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, такі докази позивачем суду не надані.

Суд не може прийняти до уваги долучену до матеріалів справи довідку вих. № 24.1.-4299 від 14.06.2024 (а.с. 15), оскільки з неї не можливо встановити ким та кому саме, на який банківський рахунок було перераховано кошти. Самі по собі лист вих. № 24.1.-4299 від 14.06.2024, а також довідка про перерахування суми кредиту № 0309-4451 від 07.02.2020 (а.с. 16) не є належними доказами перерахування позивачем суми кредиту відповідачу.

Згідно наданого статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», а також виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 29-34) вбачається, що позивач, якому відступлено право вимоги первісним кредитором є юридичною особою приватного права, серед видів економічної діяльності якої, з поміж іншого - надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у. (основний) (КВЕД 64.19). Оскільки позивач не є банківською установою, тому позбавлений відкривати банківські рахунки для клієнтів та формувати виписки за такими рахунками.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

У постанові від 27.05.2020 у справі № 2-879/13 Верховний Суд зазначив, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі, належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Позивач не заявляв клопотання про витребування доказів. З огляду на принцип змагальності, суд не має права за власною ініціативою витребовувати докази перерахування коштів позивачем відповідачу.

Сам по собі наданий суду розрахунок заборгованості по Договору № 0309-4451 від 07.02.2020 (а.с. 17-21) не може вважатись належним доказом на підтвердження існуючої заборгованості та повинен оцінюватись в сукупності із доказами, які підтверджують факт перерахування коштів відповідачу.

За таких обставин, враховуючи не надання позивачем належних та допустимих доказів перерахування позивачем відповідачу коштів на виконання умов Кредитного договору № 0309-4451 від 07.02.2020, у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 610, 615, 625, 626, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 25.12.2024.

Суддя Юлія ЧОРНУХА