Справа № 589/2330/24
Провадження № 2/589/1255/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Ковальової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Середино-Будської міської ради, третя особа: Територіальний сервісний центр № 5945 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області про визнання права власності на мотоцикл,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Середино-Будської міської ради про визнання права власності на мотоцикл марки JBV150-13B.

Свої вимоги мотивував тим, що він придбав мотоцикл марки JBV150-13B, коли звернувся до територіального сервісного центру № 5945 РСЦ ГСЦ МВС України в Сумській області, йому було відмовлено в реєстрації, у зв`язку з тим, що довідка-рахунок не підтверджує право власності на мотоцикл.

05 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явився. В поданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу в його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи в їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі, покладались на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

11 квітня 2011 р. позивач придбав мотоцикл марки JBV150-13В, двигун № НОМЕР_1 , шасі (рама) № НОМЕР_2 , рік випуску 2010 р. Даний мотоцикл він придбав за 5094 грн. 00 коп. у ТОВ «ФОКСВЕЛЛ». На підтвердження придбання мотоциклу було надано наступні документи: довідка рахунок серії КІМ №593333 від 11 квітня 2011 р. видана ТОВ «ФОКСВЕЛЛ», копія сертифікату відповідності з додатками, вантажна митна декларація на придбаний мотоцикл. /а.с.8-14/

В лютому 2024 року він звернувся до територіального сервісного центру № 5945 РСЦ ГСЦ МВС України у Сумській області, щодо реєстрації даного транспортного засобу, однак листом від 21.02.2024 р. № 31/15/5945-Д-1 зв. йому було відмовлено у реєстрації, у зв`язку з тим, що 18.11.2015 була прийнята постанова КМУ № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», у зв`язку з чим із 18.11.2015 довідка-рахунок не підтверджує право власності та не є документом на підставі якого здійснюється реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів.

Наведене змусило позивача звернутися до суду із даним позовом.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання за позивачем права власності на об`єкт рухомого майна на підставі статті 392 ЦК України, яка передбачає, що позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою або якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Тобто, передумовою для звернення з позовом про визнання права власності на майно на підставі названої статті є сумніви у належності позивачеві цього майна, які виникають у інших осіб, неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втрата належних правовстановлюючих документів на майно.

Право власності, як і будь-яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів та конкретних обставин, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові № 6-318цс15 від 24.06.2015р. та Верховний Суд у постановах від 21.11.2018р. у справі № 920/615/16, від 07.08.2019р. у справі № 902/869/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в постановах від 02.05.2018р. у справі № 914/904/17, від 07.06.2018р. у справі № 912/111/14 від 07.06.2018р., від 11.06.2019р. у справі № 918/1400/14, від 05.12.2019р. у справі № 914/73/18, вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Таким чином, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за статтею 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є саме оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

Зважаючи на приведене, вирішальне значення для розгляду даної справи має дослідження питання щодо набуття позивачем права власності на вказаний мотоцикл, що потребує звернення до відповідних законодавчих положень.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях спеціальних нормативних актів.

За загальним правилом статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 34 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (в редакції чинній на час вчинення правочину) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів.

Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (в редакції чинній на час вчинення правочину; далі - Порядок) державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплена печаткою довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, законодавцем був визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Разом з тим, приписи статті 34 Закону України «Про дорожній рух» та Порядок не пов`язують момент реєстрації транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах із набуттям особою права власності на нього, а тільки регулюють та встановлюють обов`язки продавців та покупців транспортних засобів щодо зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу, тощо. Дані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 910/11266/17, що є обов`язковою для застосування судами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач набув право власності на мотоцикл марки JBV150-13В, двигун № НОМЕР_1 , шасі (рама) № НОМЕР_2 , рік випуску 2010 р., але не здійснив його реєстрацію у вищевказаному порядку.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 / право власності мотоцикл марки JBV150-13В, двигун № НОМЕР_1 , шасі (рама) № НОМЕР_2 , рік випуску 2010 р., який було придбано на підставі довідки-рахунку серії КІМ № 593333 від 11 квітня 2011 року виданою ТОВ «ФОКСВЕЛЛ».

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Сидорчук