Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 листопада 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Чулуп О.С.

за участю секретаря судових засідань - Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить усунути ОСОБА_2 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_3 . Заповіт остання не залишила. Відповідач ОСОБА_2 є рідною племінницею померлої, яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Позивач вказує, що ОСОБА_3 мала ІІІ групу інвалідності, фактично не могла самостійно себе обслуговувати , а ОСОБА_2 не спілкувалась з померлою, не цікавилась її життям, не надавала їй будь-якої допомоги, хочу в силу похилого віку та стану здоров`я ОСОБА_3 її потребувала, ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, яка внаслідок хвороби та похилого віку перебувала у безпорадному стані, потребувала догляду та матеріального утримання. ОСОБА_3 не могла обходитись без сторонньої допомоги, майже не ходила. Позивач вказує, що відповідач мала можливість і повинна була надавати допомогу своїй тітці. Інших родичів у спадкодавця ОСОБА_3 у м. Миколаєві не було і допомогу окрім відповідача ніхто не мав можливості надавати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 07.02.2023 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Судом досліджено витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 13.03.2023 року з якого вбачається, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа.

Судом досліджено лист Міського територіального центру соціального обслуговування від 11.10.2023 року, який містить відомості про те, що ОСОБА_3 отримувала безоплатно соціальні послуги догляду вдома та натуральну допомогу у відділенні соціальної допомоги вдома Центрального району та відділені адресної допомоги міського територіального центру з 02.06.2021 року по 15.12.2022 року. Мала ІІІ групу інвалідності загального захворювання. Соціальні послуги надавались ОСОБА_3 за місцем проживання: АДРЕСА_1 . В листі зазначено, що підставою для надання соціальних послуг є заява ОСОБА_3 датована 27.05.2021 року. У медичному висновку ОСОБА_3 в графі «здатність до самообслуговування» значиться - «частково не здатна». ОСОБА_3 була встановлена 4 група рухової активності, 6 ступінь індивідуальної потреби. Періодичність відвідувань соціальним робітником була встановлена ОСОБА_3 у кількості трьох разів на тиждень. Обслуговування ОСОБА_3 здійснювали два соціальних робітника, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Інформація про те, чи отримувала ОСОБА_3 допомогу від інших осіб відсутня.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Також право на спадкування за правом представлення мають племінники спадкодавця на ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1266 ЦК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Виходячи з положень частини 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов' язані утримувати спадкодавця.

Тлумачення норми частини 5 статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи (постанови Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 390/1635/15ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 756/11676/16-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 766/810/17).

У постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц , від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, від 18 липня 2018 року ц справі № 390/1635/15ц, від 29 червня 2021 року у справі № 750/9209/20-ц, від 06 жовтня 2021 року у справі № 741/1714/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17, від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) роз`яснено, що безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц, від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 суд касаційної інстанції зазначив, що підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Виходячи з викладеного, правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги (1) при можливості її надання спадкодавцю (2), який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу (3), потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця (4).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що є родичем позивача. Свідок зазначила, що відповідач є племінницею померлої ОСОБА_3 . Свідок вказала, що відповідач була проінформована про стан здоров`я спадкодавиці. Свідок спілкувалась з відповідачем близько 10 років, останній раз бачила її більше ніж 4 роки тому. ОСОБА_3 просила відповідача, щоб та приїздила до неї, проте відповідач так і не приїжджала до померлої. Свідок ОСОБА_6 також зазначила, що померла ОСОБА_3 була дуже хвора та не могла самостійно справлятись в побуті. Свідок вказала, що відповідач могла надавати допомогу померлій, проте ухилялась від цього. Свідок приїздила до покійної ОСОБА_3 1 раз на тиждень. Свідок пояснила, що син відповідача бачив як тітку в грудні 2022 року забрали до лікарні. Відповідач не організовувала похорони тітки, хоча тітка при житті завжди допомогала відповідачу. Свідок також пояснила, що тітці стало дуже погано за 2-3 місяці до смерті. Останній було настільки погано, що вона ходила по кімнаті з палицею, на вулицю не виходила. Коли свідок була відсутня вдома у померлої, то за останньою доглядали сусіди. Крім того приходили зі служби по наданню соціальних послуг 2-3 рази на тиждень. Свідок також зазначила, що ОСОБА_3 просила її дзвонити до відповідача, щоб попрохати останню про допомогу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що знає спадкодавицю та її племінницю, оскільки є сусідкою померлої. Свідок зазначила, що померла ОСОБА_3 дуже часто хворіла, останній рік була майже завжди лежачою, та пересувалась лише по будинку, на вулицю не виходила, хворіла гіпертонією. Свідок разом з чоловіком допомогали їй в побуті , в городі та по господарству. Свідок вказала, що відповідач знала про безпорадний стан своєї тітки, проте ні разу до неї не приходила. Свідок вказала, що раз на тиждень приходили до тітки люди зі служби, оскільки вона не могла самостійно впоратись в побуті. Свідок пояснила, що 20 років проживає в Тернівці і з того часу ні разу не бачила там відповідача. ОСОБА_3 називала відповідача своєю племінницею. Свідок також вказала, що відповідач працювала на ринку та могла надавати допомогу спадкодавиці. Померла ОСОБА_3 постійно кликала племінницю (відповідача) аби та їй допомогла в побуті, а також просила свідка завжди телефонувати відповідача, щоб її покликати. Відповідач ж вислуховувала прохання спадкодавиці, проте відповідді не надавала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що знає померлу ОСОБА_3 , оскільки разом працювали. У померлої була група інвалідності. Свідок пояснила, що за проханням ОСОБА_3 приходила до неї кожного тижня, приносила продукти та одяг, допомогала в побуті. Відповідача бачила лише 1 раз на похоронах чоловіках померлої ОСОБА_3 . Свідок пояснила, що ОСОБА_3 не могла самостійно обслуговувати себе в побуті, до неї приходили із соціальної служби. Свідок вказала, що відповідач мала можливість допомогати померлій, проте не робила цього. Померла просила свідка телефонувати відповідача, проте остання не брала телефон, хоча знала про стан здоров`я тітки та що їй потрібна допомога. Свідок пояснила також, що купувала померлій продукти за власні кошти, а потім остання їй їх повертала. До ОСОБА_3 зрідка приходив лише син відповідача. Тітка просила сина, щоб той сказав його матері, щоб вона прийшла, проте син казав, що його матері (відповідача) нема коли.

Таким чином, судом встановлено, що спадкодацеь ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані через похилий вік та стан здоров`я та потребувала допомоги у постійному догляді, а відповідач, будучи племінницею, маючи обізнаність про стан тітки та маючи можливість їй допомагати, ухилялась від цього. Спадкодавиця ОСОБА_3 ж потребувала допомоги саме від відповідача, оскільки неодноразово просила інших осіб (сусідів та друзів) подзвонити відповідачу для того аби попросити останню - племінницю спадкодавця про допомогу та догляд.

За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 1073 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від права на спадкування після смерті її тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Суддя