Дата документу 02.02.2024Справа № 554/4934/23
Провадження № 2/554/15/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області, Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головний сервісний центр МВС, про скасування арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області, Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Полтавській області, про скасування арешту, накладеного слідчим УМВС України в Полтавській області Куліш Т.Ю. за вих. №8/5156 від 28.10.2003 року до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області на легковий автомобіль 1997 року, марки Dodge Avenger, державний номерний знак НОМЕР_1 ; ідентифікатор (номер шасі: НОМЕР_2 ); двигун номер: НОМЕР_3 , належного на день арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за № 20 у спадковій справі № 3/2010 , яку заведено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Губарєвою Ю.М., він є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . З свідоцтва про право на спадщину вбачається, що він має право на 1/3 частку автомобіля , інші дві 1/3 належать його матері ОСОБА_3 та рідній сестрі ОСОБА_2 . Позивач зазначив, що автомобілем Dodge Avenger, д.н.з. НОМЕР_1 , за довіреністю, користувався ОСОБА_5 та останній у вересні 2021 року був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що на автомобіль накладено арешт. На звернення спадкоємців начальником РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області надано відповідь про те, що із картки арешту вище вказаного автомобіля, сформованої 17.03.2020 року і на даний час, на автомобіль накладено арешт СУ УМВС в Полтавській області за № 8/5169 від 28.10.2003 року, надати документи, які стали підставою для вказаного арешту не має можливості, у зв`язку із закінченням строку зберігання останніх. ГУНП в Полтавській області 15.03.2022 р. за Вих № 24/7-Зі надано відповідь, про те, що Октябрським районним судом м. Полтави здійснювався розгляд у кримінальній справі № 03050091, в рамках якої вживалися заходи по відшкодуванню матеріальних збитків, у т.ч., накладеного арешту на рухоме майно, належне ОСОБА_4 , з одночасним винесенням у справі судового рішення. У зв`язку з чим запропоновано звернутись із відповідним запитом до суду. Також ГУНП в Полтавській області 18.03.2022 р. за Вих № 24/Л-344/Кол надано відповідь, про те, що підрозділи Національної поліції не є правонаступниками органів внутрішніх справ, тобто міліції. Надати інформацію щодо кримінальної справи, в рамках якої накладено арешт на автомобіль Dodge Avenger, д.н.з. НОМЕР_1 , не можливо, у зв`язку із відсутністю відповідних реєстраційних обліків (журналів), внаслідок реорганізації підрозділів поліції. На запит ОСОБА_2 ГУНП в Полтавській області 14.07.2022 р. за Вих № 24/Л-708 надано відповідь про те, що 24.11.2003 р. за матеріалами кримінальної справи № 03050091, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, винесена постанова про закриття матеріалів за ст. 7 КПК України (ред.. 1960 р.). У 2003 році вище вказане рішення приймалося безпосередньо органом суду за наявності матеріалів кримінальної справи, яка зберігається в архівах судових інстанцій. Запропоновано звернутись із запитом до суду. На запит до суду 15.07.2022 р. за Вих № 01-2-337, головою Октябрського районного суду м. Полтави надано відповідь, що згідно алфавітних покажчиків за 2003 2006 роки кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 не перебувала, тому надати копію судового рішення та копію постанови слідчого про арешт легкового автомобіля немає можливості. Враховуючи, викладені обставини змушений звернутись до суду з позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

14 липня 2023 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Паламара Д. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив залишити позов ОСОБА_1 без задоволення. У відзиві зазначив, що відповідно до листа слідчого управління ГУНП в Полтавській обл. від 10.07.2023 за вих. № 7122/115/24/04-2021 повідомлено наступне: за результатами досудового розслідування у вказаній кримінальній справі, порушеній за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 (Приховування злочину) КК України, 24.11.2003 прийнято рішення в порядку ст. 7 (Порядок звільнення від кримінальної відповідальності і від покарання внаслідок зміни обстановки) КПК України у редакції 1960 року. За вимогами діючого законодавства України, кримінальні провадження (кримінальні справи розпочаті за КПК України у ред. 1960 р.), за якими здійснювалися і здійснюються судові розгляди, або по них вступили вироки у законну силу, перебувають у компетенції судових інстанцій. У зв`язку з чим, не представляється можливим надати копію постанови про накладення та скасування арешту на автомобіль марки «DO AVENGER», д.н.з. НОМЕР_1 .

У ГУНП в Полтавській області відсутні будь-які відомості щодо накладення арешту на транспортний засіб «DODGE AVENGER», д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, звернено увагу суду, що ГУНП в Полтавській області утворено, як нову юридичну особу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ. Так, ГУНП в Полтавській області зареєстровано як юридичну особу 07.11.2015 (код ЄРДПОУ 40108630). При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що арешт на майно позивача був накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Полтавській області 28.10.2003. Тобто, на момент накладення арешту на транспортний засіб, ГУНП в Полтавській області, як самостійна юридична, особа ще навіть не існувало. Зауважено, що органи Національної поліції ні Постановою КМУ № 730, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом не зазначені правонаступниками міліції. Досудове розслідування по кримінальній справі № 03050091, про яке позивач вказує у позовній заяві, слідчими поліції не проводилося і не могло проводитися, оскільки територіальні органи поліції були утворені тільки в листопаді 2015 р. Таким чином, ГУНП в Полтавській області не порушило прав та інтересів позивача, спірні питання між позивачем і ГУНП в Полтавській області відсутні, а тому ГУНП в Полтавській області взагалі не повинно процесуально бути відповідачем по даній справі (а.с.48-49).

14 липня 2023 року від представника відповідача Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області Паламара Д. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив позов залишити без задоволення. У відзиві зазначив, що за результатами досудового розслідування у вказаній кримінальній справі, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 (приховування злочину) КК України, 24.11.2003 прийнято рішення в порядку ст. 7 (Порядок звільнення від кримінальної відповідальності і від покарання внаслідок зміни обстановки) КПК України у редакції 1960 року. За вимогами діючого законодавства України, кримінальні провадження (кримінальні справи розпочаті за КПК України у ред. 1960 р.), за якими здійснювалися і здійснюються судові розгляди, або по них вступили вироки у законну силу, перебувають у компетенції судових інстанцій. У зв`язку з чим, не представляється за можливе направити копію постанови про накладення та скасування арешту на автомобіль марки «DODGE AVENGER», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.54).

19 жовтня 2023 року та 14 грудня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 до суду надійшли письмові пояснення, у яких зазначив, що відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення на підставі постанови прокуратури арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим, прокурором або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення. Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК -України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального-правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження - досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації . Зазначена норма процесуального права є аналогічною наведеній у частині першій статті 214 КПК України 1960 року. Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження. Будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користування належним їй майном. Враховуючи відсутність зареєстрованих та незавершених кримінальних проваджень відносно позивача (спадкоємця) , правових підстав для існування арешту на заарештоване майно станом на сьогодні немає. Наявність вказаного арешту (обтяження) перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись своїм майном , в тому числі відчужувати його. Оскільки всі дані про арешт майна позивачу не можуть бути надані відповідачами , то ОСОБА_1 позбавлений можливості вирішити питання з приводу зняття арешту з свого майна в позасудовому порядку (а.с.80-83).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Головний сервісний центр МВС, замість Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області (а.с.87).

07 грудня 2023 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ГСЦ МВС - Кашаєвої О.Г., у яких остання просила прийняти законне та обґрунтоване рішення. Зазначила , що відповідно до пункту 1 Положення про Головний сервісний центр МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1393 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24 квітня 2020 року № 354) (надалі - Положення), головний сервісний центр МВС утворений як юридична особа публічного права та є міжрегіональним територіальним органом з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ. ГСЦ МВС складається із структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів - регіональних сервісних центрів, які в свою чергу складаються зі структурних підрозділів, до яких входять територіальні підрозділи - територіальні сервісні центри МВС (надалі - ТСЦ МВС). Окрім того, ГСЦ МВС організовує діяльність структурних підрозділів ГСЦ МВС та РСЦ ГСЦ МВС. Відповідно до пункту 1 розділу II Положення, основними завданнями ГСЦ МBC є реалізація державної політики у сферах надання адміністративних та інших послуг, безпеки дорожнього руху та перевезення небезпечних вантажів забезпечення у визначеному порядку державного контролю за додержання суб`єктами господарювання та іншими суб`єктами вимог законодавства в цих сферах, моніторинг у встановлений законодавством спосіб дотримання суб`єктам господарської діяльності та іншими суб`єктами норм, правил та стандартів у відповідній сфері. Окрім того, одним із основних завдань ГСЦ є забезпечення державного обліку зареєстрованих транспортних засобів. Відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідження ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу стало відомо про наявні арешти на транспортний засіб DODGE AVENGER, номерний знак НОМЕР_1 , який належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . Надалі вказаний автомобіль, як спадкове майно, був розподілений між трьома спадкоємцями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів наявна інформація про обтяження транспортного засобу DODGE AVENGER, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_4 у вигляді арешту. Вказаний арешт накладено СУ УМВС Полтавської області, вих. № документа 8/5169 від 28.10.2003 та вх. № канцелярії 3542УДАІ від 30.10.2003. Внесення до Єдиного державного реєстру МВС інформації про накладення або зняття встановлених у визначеному законодавством порядку обмежень або транспортних засобів або їх власників, відповідно до Положення про територіальний сервісний центр МВС, затвердженого наказом МВС України від 29 грудня 2015 року № 1646, покладено на територіальні сервісні центри МВС. Територіальні сервісні центри МВС наділені повноваженнями на внесення інформації щодо обтяження транспортних засобів або виключення будь-яких обтяжень, лише на підставі рішень уповноважених органів. Звідси вбачається, що ТСЦ МВС не має відповідних повноважень самостійно накладати чи скасовувати обтяження на транспортні засоби, натомість наділений правом внесення відповідних рішень, уповноважених на те органів, до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Головний сервісний центр МВС, як міжрегіональний територіальний орган з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, в тому числі з державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, діє на підставі Положення та керується у своїй діяльності Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами. Отже, зняття обмеження із зазначеного транспортного засобу у вигляді арешту можливе за наявності рішення уповноваженого органу, оформленого до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (а.с.105-108).

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі , позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.125).

Відповідачі Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області, Головне Управління Національної поліції в Полтавській області належним чином повідомлялись про місце, дату та час розгляду справи , шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, в судове засідання своїх представників не направили, останній прохав розглядати справу без участі представника (а.с.73).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належним чином повідомлялись про місце, дату та час розгляду справи , шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, в судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили (а.с.139-142).

Представник третьої особи ГСЦ МВС Кашаєва О.Г. у своїх поясненнях просила розглядати справу без участі їхнього представника (а.с.108).

Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Губарєвою Ю.М. вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина - ОСОБА_3 на 1/3 частку, син ОСОБА_1 на 1/3 частку, донька ОСОБА_2 на 1/3 частку. Спадщина, на яку у вказаних частках видане це свідоцтво складається з 1/3 частини легкового автомобіля марки - DODGE , модель AVENGER, випуску 1997 року, тип кузова- легковий купе-В, кузов (коляска) № НОМЕР_4 , Двигун № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку легкового автомобіля видане ОСОБА_1 (а.с.11).

З копії картки арешту ТЗ вбачається, що на транспортний засіб автомобіль Dodge Avenger, державний номерний знак НОМЕР_1 ; ідентифікатор 4В3АU42YOVE150087, двигун номер: НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 , власник ОСОБА_4 , слідчим СУ УМВС у Полтавській області Куліш Т.Ю. накладено арешт Вих № документа 8/5168 від 28.10.2003 р., Вх. № канцелярії 3542УДАІ від 30.10.2003 (а.с.13).

На запит ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про надання відомостей та копії постанови про закриття кримінальної справи, що стосується арешту транспортного засобу Dodge Avenger, д.н.з. НОМЕР_1 , належного попередньому власнику ОСОБА_4 , заступником начальника СУ ГУНП в Полтавській області Поздняковим Д. 15.03.2022 р. за Вих. № 24/7-Зі надано відповідь, що Октябрським районним судом м. Полтави здійснювався судовий розгляд у кримінальній справі № 03050091, в рамках якої вживалися заходи по відшкодуванню матеріальних збитків, у т.ч. накладенню арешту на рухоме майно, належне ОСОБА_4 , з одночасним винесенням у ній відповідного рішення. Запропоновано звернутись з відповідним запитом до вищевказаного суду із запитом для вирішення ініційованого питання. Наголошено, що Національна поліція України не являється правонаступником Органів внутрішніх справ України, у зв`язку з чим, обмежена у вирішенні питань, порушених у запитах (а.с.14).

З відповіді заступника начальника СУ ГУНП в Полтавській області Рекуна С. на скаргу ОСОБА_9 та ін. 18.03.2022 р. за Вих № 24/Л-334/Кол надано відповідь про те, що у зв`язку із відсутністю відповідних реєстраційних обліків (журналів) внаслідок реорганізації підрозділів міліції, надати інформацію щодо кримінальної справи (зокрема її номеру та руху), в рамках якої накладено арешт на автомобіль Dodge Avenger, д.н.з. НОМЕР_1 , не можливо. Крім того, зазначено, що чинним кримінально процесуальним законом передбачено, що питання щодо зняття арешту з майна перебуває виключно у компетенції суду, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до вказаної інстанції (а.с.15).

З відповіді заступника начальника СУ ГУНП в Полтавській області Негоди В. від 14.07.2022 р. за Вих № 24/Л-708 щодо надання копій постанов про закриття кримінальної справи №03050091 та арешту транспортного засобу, а саме автомобіля марки «DODCE AVENGER», д.н.з. НОМЕР_1 , повідомлено, що 24.11.2003 за матеріалами кримінальної справи №03050091, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, винесена постанова про закриття матеріалів за ст. 7 КПК України (ред. 1960 р.). Відповідно до вимог цієї статті суд вправі звільнити підсудного від кримінальної відповідальності, коли буде визнано, що на час розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною. Отже, у 2003 році вищевказане рішення приймалось безпосередньо органом суду за наявністю матеріалів кримінальної справи, в яких містяться запитувані постанови, та матеріали кримінальних справ у яких прийнято рішення судом зберігались в архівах судових інстанцій. Запропоновано звернутися до суду з аналогічним за містом запитом і, у разі наявності цих матеріалів відповідно до строків їх зереження, отримати відповідні копії документів. Крім того, роз`яснено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2016 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства Внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи НП та ліквідовані територіальні органи МВС. Отже, Національна поліція України не належить до органів внутрішніх справ та не входить до сфери управління МВС України, а є самостійним центральним органом виконавчої влади. Тобто, НП України не являється правонаступником ОВС, незалежно від попередньої та теперішньої юридичної адреси (а.с.20-21).

Головою Октябрського районного суду м. Полтави Савченком А. 15.07.2022 р. за Вих № 01.2-10/377/2022 надано відповідь на запит ОСОБА_1 від 09.05.2022 року, з якої вбачається, що згідно алфавітних покажчиків за 2003-2009 роки кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 не перебувала, тому надати копію судового рішення та копію постанови слідчого про арешт легкового автомобіля немає можливості (а.с.22).

З копії Довідки з інформації з єдиної інформаційної системи МВС про притягнення до кримінальної відповідальності на території України громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала кримінальна справа №03050091 за ч. 2 ст.15 , ч. 5 ст. 185 КК України (замах на крадіжку). За постановою слідчого СУ ГУМВС України в Полтавській області від 01.07.2005 р. закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.102).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом на автомобіль Dodge Avenger, д.н.з. НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та правонаступником якого є ОСОБА_1 , слідчим СУ УМВС України в Полтавській області накладено арешт за вих.. № 8/5169 від 28.10.2003.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Відповідно до статті 126 КПК України (в редакції 1960 року), чинного на час накладення арешту на майно позивача, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше

майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Майно, на яке накладено арешт, описується і може бути передане на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого чи іншим особам. Особи, яким передано майно, попереджаються під розписку про кримінальну відповідальність за його незбереження.

Не підлягають описові предмети першої потреби, що використовуються особою, у якої проводиться опис, і членами її родини. Перелік цих предметів визначено в Додатку до Кримінального кодексу України ( 2002-05 ).

Арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна.

Для встановлення вартості описаного майна в необхідних випадках запрошується спеціаліст, який також підписує протокол і опис майна з його оцінкою.

Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття після припинення кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, у виниклих правовідносинах кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Під час розгляду справи, суд керується тим, що арешт на частину майна, спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_1 було накладено під час дії КПК України, в редакції 1960 року, за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширюються норми КПК України 1960 року.

Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі.

Шляхів виправлення помилки, допущеної слідчим, прокурором або судом у зв`язку з неприйняттям обов`язкового рішення про скасування арешту майна, після оголошення вироку або закриття по кримінальній справи КПК України 1960 року не встановлював.

Кримінальна справа, в межах якої на автомобіль Dodge Avenger, д.н.з. НОМЕР_1 , накладено арешт, закрита у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім того, особа, права якої обтяжуються накладеним арештом ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно зі статтею 174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, в тому числі у кримінальній справі, закритій органом досудового слідства, КПК України не передбачає.

Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Чинний КПК України не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею, прокурором процесуальних норм у закритому кримінальному провадженні. Таким чином, вирішення порушеного позивачем питання в порядку кримінального судочинства потребувало б відновлення кримінального провадження (кримінальної справи), яке закрито постановою органу досудового слідства у зв`язку з відсутністю складу злочину, тобто з реабілітуючої підстави.

Суд кримінальної юрисдикції компетентний розглядати цивільний позов лише разом з кримінальною справою, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком, і лише у разі, якщо його заявляє особа, котра зазнала матеріальної шкоди від злочину і пред`являє вимогу про її відшкодування до обвинуваченого або до осіб, які несуть матеріальну відповідальність за його дії.

Позивач пред`являє позов з підстави необґрунтованого обмеження його права власності рішенням слідчого. Однак нормативна неврегульованість порядку захисту права власності, яке очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Перекладення тягаря такого недоліку законодавства на особу, котра потерпає від свавільного втручання у право власності, гарантоване Конвенцією і Конституцією України, є неприпустимим. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, котра зазнає негативних наслідків не лише від помилки представника влади, а й від перешкод у отриманні реальної можливості її виправлення, і перебуває у стані невизначеності непередбачувано тривалий час.

Разом із тим, кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 № 6-26цс13 та підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц та від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17.

Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальному провадженні, після його закриття не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області є обгрунтованими, та є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та скасування арешту, накладеного постановою слідчого УМВС України в Полтавській області Куліш Т.Ю. на легковий автомобіль 1997 року, марки Dodge Avenger, державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому суд також зазначає, що доводи відповідачів про направлення кримінальної справи № 03050091 до суду згідно постанови про закриття матеріалів за ст. 7 КПК України від 24.11.2003 року, у зв`язку зі зміною обстановки, не підтверджено жодними доказами. Натомість, матеріали цивільної справи містять дані з Довідки про судимість, що кримінальна справа закрита за постановою слідчого СУ УМВС України в Полтавській області від 01.07.2005 року, у зв`язку із відсутністю складу злочину. Тому арешт і повинен був бути знятий слідчим, відповідно до ст. 126 КПК України ( в редакції 1960 року).

Разом з тим, враховуючи, що відповідач Національна поліція України не належить до органів внутрішніх справ та не входить до сфери управління МВС України, а є самостійним центральним органом виконавчої влади, вимоги до ГУНП в Полтавській області пред`явлені як до неналежного відповідача, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4,12, 81, 141, 229, 263-265, 268, 289, 354 ЦПКУкраїни, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти арешт накладений на підставі постанови слідчого УМВС України в Полтавській області Куліш Т.Ю. на легковий автомобіль 1997 року, марки Dodge Avenger, державний номерний знак НОМЕР_1 .; ідентифікатор (номер шасі: НОМЕР_2 ); двигун номер: НОМЕР_3 , належного на день арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач Головне управління Національної поліції України в Полтавській області, місце знаходження: 36014, м.Полтава, вул. Пушкіна,83, .

Відповідач Ліквідаційна комісія УМВС в Полтавській області, місце знаходження: 36014, м.Полтава, вул. Пушкіна,83, .

Третя особа Головний сервісний центр УМВС, місце знаходження: 04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, 04071, .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя Л.І. Савченко