Справа № 534/923/24
Провадження № 2/536/1045/24
25 листопада 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судового засідання Бегми С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу № 534/923/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів в порядку регресу,
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування по ДТП у сумі 19 064,13 грн. 13 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн.
На обґрунтування позову зазначив, що 15 жовтня 2020 року о 11 годині 10 хвилин на автошляху Е-171, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та наїхав на автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв попереду, чим порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим їм заподіяно матеріальну шкоду. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.11.2020 року винуватим у ДТП визнаний відповідач ОСОБА_1 . Вказав, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Відтак потерпіла особа пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 16.10.2020 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МСТБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , склала 16 708 грн. 77 коп. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламенту виплату потерпілому у розмірі 16 584 грн. 13 коп. Окрім того, МТСБУ були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 2 480 грн. 00 коп. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 19 064 грн. 13 коп. зазначив, що з метою досудового врегулювання спору відповідачу направлялася претензія про відшкодування збитків в порядку регресу, проте ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити.
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 червня 2024 року цивільну справу №534/923/24 за позовом Моторного (транспортного) Страхового бюро України до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів в порядку регресу, передано за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 липня 2024 року головуючого суддю у справі №534/923/24 визначено Баранську Ж.О.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2024 року прийнято до розгляду цивільну справу № 534/923/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів в порядку регресу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте відповідач не повідомив причини неявки, до суду не звертався із заявою про відкладення розгляду справи.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 15 жовтня 2020 року о 11 годині 10 хвилин на автошляху Е-171, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та наїхав на автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв попереду, чим порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим їм заподіяно матеріальну шкоду.
Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.11.2020 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та стягнено судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
16.10.2020 року власник пошкодженого автомобіля «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно заяви ОСОБА_2 від 16.10.2020 року, власника автомобіля DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , останній звернувся до МТСБУ на підставі ст.ст. 35, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 15.10.2020 року.
Відповідно до звіту № 0711 про незалежну оцінку майна: визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 30.11.2020 року, складеного по заяві МТСБУ, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження в ДТП, яка сталася 15.10.2020 року, складає величину 16 708 грн. 77 коп.
Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 1 Статті 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
З матеріалів справи вбачається, що завдавачем шкоди є ОСОБА_1 , який постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.11.2020 року, визнаний винуватим у вчинені ДТП, яка сталася 15.10.2020 року. Автомобіль ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно зі ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до наказу МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_3 на суму 16 584 грн. 13 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 1029432 від 16.04.2021 року МТСБУ.
З матеріалів справи вбачається, що МБСБУ були понесені додаткові витрати на збір документів для визначення розміру шкоди у розмірі 2 480 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 598591 від 22.01.2021 року.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата.
Відповідачем суду не спростовано, що він є заподіювачем шкоди, не доведено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 у порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 19 064 грн. 13 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 3 028 грн.
Керуючись ст.ст.4-13, 76-89, 258-274, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 623-625, 1166, 1191, Цивільного кодексу України, ст.ст. 36, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,
Задовольнити позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів в порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування по ДТП у розмірі 19 064 грн. 13 коп., з яких: виплачене страхове відшкодування в розмірі 16 584 грн. 13 коп., витрати на встановлення розміру шкоди в розмірі 2 480 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
Відповідач ? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
СуддяЖ. О. Баранська