Провадження №2-з/367/249/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Перевіривши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що вона не підсудна Ірпінському міському суду Київської області, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають виконавчі написи нотаріусів.

За правилами статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання рішення є: місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

За правилами частин першої та другої наведеної статті, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 29.10.2020 у справі №263/1417/19.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на положення ч. 12 ст. 28 ЦПК України та ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», звертається до суду за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому, не надаючи жодних доказів на підтвердження того, що виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса проводяться саме за вказаною адресою.

Натомість, з долучених до позовної заяви копій постанов, які були винесені приватним виконавецем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем Віталієм Олександровичем вбачається, що виконавчі дії проводилися приватним виконавцем за іншою адресою боржника, а саме: АДРЕСА_2 .

Суд вважає за необхідне зауважити, що за загальним правилом підсудність справ визначається за зареєстрованим місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про необхідність застосування положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України, у відповідності до яких, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви та матеріалів, які долучені до неї, стягувачем за вказаним виконавчим написом наразі є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 9, оф. 1, що не відноситься до територіальної підсудності Ірпінського міського суду Київської області.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» не відноситься до територіальної підсудності Ірпінського міського суду Київської області, позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно передати за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.

Оскільки разом з позовною заявою позивач подав і заяву про забезпечення позову, вона також має бути передана для розгляду за підсудністю.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 260, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за заяву про забезпечення позову - передати за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва (02068, м. Київ, вул. Олександра Кошиця, 5А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Я. М. Третяк