УХВАЛА

25 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 761/30044/20

провадження № 61-17102ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Олександра Миколайовича, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування квартири з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила витребувати з незаконного володіння відповідачки ОСОБА_4 об` квартиру АДРЕСА_1 , з подальшим внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про ОСОБА_2 , як власника зазначеного об`єкту нерухомого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року, занесеної до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року, позов задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 на користь законного власника ОСОБА_3 , з подальшим внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про ОСОБА_3 як власника зазначеного об`єкту нерухомого майна.

У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка О. М., на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 488/6211/14-ц, від 26 червня 2019 року в справі № 669/927/16-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 610/1030/18, від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19, від 28 червня 2023 року в справі № 755/2957/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другою статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення дії оскаржуваних судових рішень.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки клопотання про зупинення дії оскаржуваних судових рішень не містить обґрунтованих доводів необхідності такої процесуальної дії, заявником не підтверджено наведені ним ризики щодо розпорядження позивачем спірною квартирою та настання, у зв`язку з цим, ймовірних негативних наслідків для заявника, у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року слід відмовити.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/30044/20 за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування квартири з незаконного володіння.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Олександра Миколайовича про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року.

Надіслати учасникам справи копії скарги та цієї ухвали, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян