ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м.Суми

Справа №591/1029/18

Номер провадження 22-ц/816/205/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бороха Валерія Миколайовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Борохом Валерієм Миколайовичем,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 03 жовтня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки такою, що не відповідає вимогам законодавства,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі договору дарування від 19 грудня 1991 року належить 33/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , а відповідачці належить 67/100 частини житлового будинку за вказаною адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 грудня 2001 року. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,0660 га, кадастровий номер якої :08:027:0030.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2018 року житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 поділено в натурі між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та припинено право спільної часткової власності.

Спір виник між сторонами з приводу поділу земельної ділянки, кадастровий номер № :08:027:0030, на дві окремі земельні ділянки.

Вказував, що 28 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до ФОП ОСОБА_3 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки, на дві окремі ділянки.

Проте, інженер-землевпорядник ОСОБА_3 , формування земельних ділянок, як двох окремих об`єктів земельної власності, по АДРЕСА_1 , виконав, але таким чином, що приміщення сараю під літерою «Б», який перебуває у спільній частковій власності з ОСОБА_4 і де він має право власності на 33/100 частини, відповідно договору дарування від 19 грудня 1991 року, виявився повністю розташованим на земельній ділянці ОСОБА_2 .

Таким розподілом земельної ділянки, інженер - землевпорядник ОСОБА_5 , порушив частину 5 ст. 319 ЦК України про те, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи.

Крім того, інженер - землевпорядник ОСОБА_3 , скористався похилим віком позивача і довірливістю, правовою необізнаністю, без попереднього погодження з ним варіанту поділу земельної ділянки на дві окремі, технічну документацію, як він вважає з неправильним поділом земельної ділянки по АДРЕСА_1 , подав до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, де Державний кадастровий реєстратор, окремим земельним ділянкам присвоїв кадастрові номера: за № :08:027:0012 площею 0,0218 га, і за № :08:027:0013, площею 0,0442 га, і ці дані вніс до Державного земельного кадастру.

Вважав, що запропонований інженером-землевпорядником ОСОБА_3 варіант поділу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , на дві окремі земельні ділянки є технічно неправильним, не забезпечує нормативні параметри (санітарні, протипожежні та інші параметри) відносно житлового будинку і господарських будівель, не враховує його домовленості з попередніми власниками будинку з приводу користування присадибною ділянкою, а тому суперечить ч. 5 ст. 319 ЦК України, ст. ст. 88, 120 ЗК України.

Також вважав, що земельна ділянка взагалі не підлягає поділу на два самостійних об`єкта права власності, за своїми розмірами і розташування будинку і господарських будівель, оскільки втрачає функціональне використання, а тому є неподільною, і в такому випадку повинен бути збережений порядок користування земельною ділянкою, який існував до проведення поділу на дві окремі земельні ділянки.

Зазначав, що він придбав 33/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 19 грудня 1991 року за договором дарування, в якому зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м, а 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_6 у нього була домовленість про те, що земельна ділянка використовуватиметься в рівних частинах і незалежно від часток у праві власності на житловий будинок і господарські будівлі. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємець майна за заповітом ОСОБА_2 теж не заперечувала з продовженням існуючого порядку користування присадибною земельною ділянкою, про що свідчать дані технічного паспорту, який виготовлено Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 25 грудня 2008 року, де позначено, що земельна ділянка поділена на рівні частини.

Отже, з 1991 року по серпень 2017 року заперечень і конфліктів між ним і ОСОБА_4 з приводу користування земельною ділянкою не було.

Таким чином вважав, що оскільки ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом придбала земельну ділянку і 67/100 частини будинку з господарськими будівлями, які належали ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому на цей час повинен бути збережений порядок користування земельною ділянкою, в обсязі та на умовах, який існував до отримання нею спадщини, навіть за відсутності документального оформлення такої угоди. Такий порядок відповідає обсягу та умовам, встановлених з попереднім землевласником (землекористувачем) ОСОБА_6 , який існував до отримання ОСОБА_4 спадщини та часу придбання ним земельної ділянки з 19 грудня 1991 року та який відображений в технічному паспорті на житловий будинок, без припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку загальною площею 0,0660 га, кадастровий номер якого :08:027:0030.

Посилаючись на вищевказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просив встановити між ним і відповідачкою порядок користування земельною ділянкою площею 0,0660 га по АДРЕСА_1 в обсязі та на умовах, який існував до отримання ОСОБА_4 спадщини, та з часу придбання ним частини житлового будинку з господарськими будівлями, з 19 грудня 1991 року; визнати технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на дві окремі ділянки по АДРЕСА_1 , такою, що не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування і вилучити їх кадастрові номера із відомостей Державного земельного кадастру.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,0660 га, відповідно до висновку експерта № 1179/989/24/25 Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 20 січня 2021 року, а саме співвласнику ОСОБА_1 земельна ділянка площею 218 кв.м (виділене жовтим кольором в додатку № 9 до висновку № 1179/989/24/25), співвласнику ОСОБА_2 земельна ділянка площею 442 кв.м (виділене блакитним кольором в додатку № 9 до висновку № 1179/989/24/25).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Борох В.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 взагалі не підлягає поділу на два самостійних об`єкта права власності, оскільки втрачає функціональне використання, а тому є неподільною, і в такому випадку повинен бути збережений порядок користування земельною ділянкою, який існував до проведення поділу на дві окремі земельні ділянки.

Вказує, що у ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою виникло на підставі договору дарування 33/100 частин житлового будинку і господарських будівель від 19 грудня 1991 року.

Зазначає, що ОСОБА_1 придбав 33/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , а 67/100 частини житлового будинку належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наголошує на тому, що за життя ОСОБА_6 у позивача була домовленість про те, що земельна ділянка використовуватиметься в рівних частинах і незалежно від часток у праві власності на житловий будинок і господарські будівлі. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємець майна за заповітом ОСОБА_2 теж не заперечувала з продовженням існуючого порядку користування присадибною земельною ділянкою. Вважає, що оскільки ОСОБА_4 у порядку спадкування за заповітом придбала земельну ділянку і 67/100 частини будинку з господарськими будівлями, які належали ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому на цей час повинен бути збережений порядок користування земельною ділянкою, в обсязі та на умовах, який існував до отримання нею спадщини, навіть за відсутності документального оформлення такої угоди.

Також вказує, що подана представником позивача 20 жовтня 2021 року уточнена позовна заява не є новою позовною заявою, оскільки у цій заяві не порушується питання про збільшення позовних вимог за тією є самою вимогою немайнового характеру, яку було заявлено у позовній заяві, а просив скасувати державну реєстрацію земельних ділянок за № :08:027:0012 та № :08:027:0013 від 14 серпня 2017 року, вчинену міськрайонним управлінням у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, та вилучити їх кадастрові номера із відомостей Державного земельного кадастру, оскільки вони є взаємопов`язаними з первісним позовом та випливають одна з одної. Таким чином вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 пред`явив нові позовні вимоги до того ж відповідача, з тим самим предметом та підставами позову, що виключає їх одночасний розгляд з первісною позовною вимогою.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, думку позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що згідно з договором дарування від 19 грудня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом першої Сумської державної нотаріальної контори Рибалка К.Д., ОСОБА_1 належить 33/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. На вказаній земельній ділянці знаходиться одноповерховий жилий будинок, жила площа якого 49, кв.м з надвірними будівлями: сарай «Б» цегляний, вбиральня «В», вбиральня «Р», огорожа № 14- все дерев`яне, зареєстровано в реєстрі № 3458 (а.с.20, т. 1).

Належність ОСОБА_1 33/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 також підтверджується витягом про реєстрацію 33/100 права власності на нерухоме майно в Комунальному підприємстві «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 21 січня 2009 року (а.с.21, т. 1).

25 грудня 2008 року КП «Сумське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 з планом присадибної ділянки (а.с.28-30, т. 1).

З довідки КП «Сумського міського бюро технічної інвентаризації» від 23 серпня 2017 року № 424693 вбачається, що згідно з інформацією електронного реєстру КП «Сумське міське бюро СМР та паперового архіву Сумської міської ради, станом на 29 грудня 2012 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2001 року № 2503 у розмірі 67/100 частки та за ОСОБА_1 на підставі дублікату договору дарування від 23 грудня 2008 року № 1179 у розмірі 33/100 часток та записане у реєстрову книгу № 153 за реєстровим номером № 11217, дата реєстрації 21 грудня 2001 року (а.с.22, т. 1).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 липня 2016 року вбачається, що право приватної власності на 67/100 земельної ділянки площею 0,0660 га, кадастровий номер: :08:027:0030 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі державного акту від 05 листопада 2001 року ІV-СМ 003281. Право власності на 33/100 за вказаною адресою належить Сумській міській раді на підставі державного акту від 05 листопада 2001 року ІV-СМ 003281 (а.с.26, т. 1).

Рішенням Сумської міської ради від 02 листопада 2016 року № 1377-МР затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у власність земельні ділянки громадян, що знаходяться у них в користуванні: для будівель і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва.

З витягу із додатком 1 до вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 33/100 від 0,0660 га, кадастровий номер: :08:027:0030 (а.с.27, т.1).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 листопада 2016 року вбачається, що право приватної спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0660 га, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:027:0030, розмір частки 33/100, зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.23-25, т. 1).

З поземельної книги Управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області вбачається, що право власності на 67/100 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0660 га, кадастровий номер: :08:027:0030, зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі державного акту від 05 листопада 2001 року ІV-СМ 003281. Право власності на 33/100 земельної ділянки за вказаною адресою належить Сумській міській раді на підставі державного акту від 05 листопада 2001 року ІV-СМ 003281.

18 листопада 2016 року земельна ділянка у розмірі 33/100 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с.108-111, т. 2).

31 липня 2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резниченко М.О. засвідчено підпис ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у заяві, в які зазначено, що вони є власниками (співвласниками) земельної ділянки загальною площею 0,0660 га, кадастровий номер: :08:027:0030, наданої для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , просили провести поділ спірної земельної ділянки на дві окремих ділянки площею відповідно ОСОБА_1 0,0218 га, ОСОБА_2 0,0442 га, з дотриманням вимог чинного законодавства України (а.с. 33 на звороті, т. 1).

07 вересня 2017 року ФОП ОСОБА_3 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за цільовим використанням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 (а.с.31-57, а.с.222-240, т. 1).

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса із заявою про засвідчення підписів про згоду на поділ, виготовлення технічної документації, присвоєння кадастрових номерів та реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0660 га, кадастровий номер: :08:027:0030, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , між ними як співвласниками.

31 липня 2017 року, підпис ОСОБА_1 та підпис ОСОБА_2 на вищевказаній заяві був засвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резніченком М.О. за р. № 603, 604.

Враховуючи невиконання домовленостей сторін щодо поділу зазначеної земельної ділянки, цією заявою ОСОБА_1 просив підпис на заяві, зареєстрований в реєстрі за р. № 604, засвідчений 31 липня 2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резніченком М.О., вважати анульованим (а.с.58, т. 1).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2018 року у справі № 591/5205/17, залишеним без змін постановою апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності задоволено.

Проведено поділ у натурі житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 наступні приміщення в житловому будинку та господарські будівлі і споруди:

в житловому будинку літ. «А-1»: житлову кімнату «7» площею 9,1 кв.м, житлову кімнату «8» площею 9,0 кв.м,

в прибудові літ. «а»: кухню «9» площею 7 кв.м,

в прибудові літ. «а5»: сіни «І» площею 3,6 кв.м; комору «ІІ» площею 4,7 кв.м.

Господарські будівлі і споруди: 1/2 сараю літ. «Б»; погріб літ. «п/г1», вбиральню літ. «Г», огорожу № 2-6.

ОСОБА_2 наступні приміщення в житловому будинку та господарські будівлі і споруди:

в житловому будинку літ. «А-1»: житлову кімнату «5» площею 10,4 кв.м, житлову кімнату «6» площею 13,3 кв.м,

в прибудові літ. «а»: коридор «4» площею 8,2 кв.м,

в прибудові літ. «а1»: житлову кімнату «3» площею 10,8 кв.м,

в прибудові літ. «а2»: коридор «І» площею 6,9 кв., кухню «2» площею 7,4 кв.м,

в прибудові літ. «а5»: тамбур «ІІІ» площею 2,7 кв.м.

Господарські будівлі і споруди: 1/2 сараю літ. «Б»; тамбур літ. «б», погріб літ. «п/г», вбиральню літ. «В», огорожу № 1-4.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, господарські будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 179-184 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 591/5205/17 рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року залишено без змін (а.с.69-72, т. 2).

За висновком експерта № 1179/989/24/25 від 20 січня 2021 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за цільовим використанням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 . ФОП ОСОБА_3 . Суми - 2017 р. Примірник № 1. 266» не відповідає змісту та правилам оформлення відповідної нормативно-технічної документації з питань здійснення землеустрою, а отже не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, зокрема:

1. За змістом не відповідає вимогам:

1) ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 56 Закону України «Про землеустрій» в частині:

- у пояснювальній записці значиться, що поділу підлягає земельна ділянка ОСОБА_1 , тоді, як співвласниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,

- на сформованій земельній ділянці з кадастровим номером :08:027:0012 гр. ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , розташований об`єкт нерухомого майна: сарай «Б», частина якого значиться у власності гр. ОСОБА_1 (Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27.02.2018 та Постанова Верховного суду від 04.09.2019), про що, відсутній запис у «Пояснювальній записці».

2) ст. 56 Закону України «Про землеустрій» в частині:

- у пояснювальній записці значиться, що проведена горизонтальна зйомка земельних ділянок. При цьому, у матеріалах польових геодезичних робіт відсутні дані про такі роботи.

3) п. 75 «Порядку ведення Державного земельного кадастру» в частині:

- відсутня позначка Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру: на кадастрових планах земельних ділянок; на аркуші відомостей про координати поворотних точок меж земельних ділянок.

4) п. 3.10 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» в частині:

- розташування поворотних точок спільних окружних меж земельних ділянок з кадастровими номерами :08:027:0012 та :08:027:0013 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до даних «Технічної документації 2017», не відповідають точності місцезнаходження межових знаків та розташуванню їх на місцевості.

2. За правилами оформлення не відповідає вимогам:

1) ст. 56 Закону України «Про землеустрій» в частині:

- за відсутності даних про зміну загальної площі 0,0442 га на площу під об`єктом нерухомого майна: частина сараю «Б», власником якого є гр. ОСОБА_1 , у «Переліку обмежень щодо використання земельних ділянок» не містяться дані про обмеження/сервітути;

- кадастровий план земельної ділянки не містить даних про розташований об`єкт нерухомого майна: сарай «Б», співвласником якого є гр. ОСОБА_1 ;

- «кадастрові плани земельних ділянок» не містять координат поворотних точок земельної ділянки.

2) ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» в частині:

- за відсутності даних про зміну загальної площі 0,0442 га на площу під об`єктом нерухомого майна: частина сараю «Б», власником якого є гр. ОСОБА_1 , кадастровий план земельної ділянки не містить даних щодо межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту;

- кадастрові плани земельних ділянок не містять даних про їх кадастрові номери;

- кадастрові плани земельних ділянок не містять даних переліку земельних угідь, їх площ.

3) додатку 2 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» в частині:

- «акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання» не є завіреним відтиском печатки виконавця робіт;

- «акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання» не містить дату складання.

4) п. 3.3.2 «Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації» в частині:

- не кожен аркуш інших документів «Технічної документації» посвідчений печаткою розробника об`єкта експертизи. Більш докладно викладено в частині «дослідження» даного висновку.

Запропоновано один варіант поділу земельної ділянки з кадастровим номером :08:027:0030 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0660 га, відповідно до часток співвласників 33/100 ( ОСОБА_1 ) та 67/100 ( ОСОБА_2 ) з урахуванням розподілів житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Площі запропонованих земельних ділянок складають: І співвласник ( ОСОБА_1 ) - 218 кв.м, ІІ співвласник ( ОСОБА_2 ) - 442 кв.м. (а.с. 159-195, т. 2).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності встановленого порядку користування земельною ділянкою в рівних частинах і незалежно від часток у праві власності на житловий будинок і господарські будівлі, а тому наявні підстави для визначення порядку користування сторонами земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 20 січня 2021 року.

Мотивуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки такою, що не відповідає вимогам законодавства, суд обґрунтовано виходив з того, що оспорювана технічна документація самостійного правового значення не має вона не може визнаватися судом недійсною , оскільки це лише сукупність текстових та графічних матеріалів , які не мають самостійного правового значення .

Проте, погодитись з висновками суду щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1 та 2 ст. 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За приписами ч.ч. 1, 3-5, 13 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок .

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником 33/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 належить 67/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями за вказаною адресою.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 листопада 2016 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 33/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,0660 га , за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:027:0030.

Як убачається з матеріалів справи, 31 липня 2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резниченко М.О. засвідчено підпис ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у заяві, в якій зазначено, що вони є власниками (співвласниками) земельної ділянки загальною площею 0,0660 га, кадастровий номер: :08:027:0030, наданої для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , просили провести поділ спірної земельної ділянки на дві окремих ділянки площею відповідно ОСОБА_1 0,0218 га, ОСОБА_2 0,0442 га, з дотриманням вимог чинного законодавства України.

07 вересня 2017 року ФОП ОСОБА_3 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за цільовим використанням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

У результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер: :08:027:0030 було сформовано дві окремі земельні ділянки та присвоєно їм кадастрові номера: :08:027:0012 та :08:027:0013, інформацію про які внесено до Державного земельного кадастру.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про встановлення між сторонами порядку користування земельною ділянкою, кадастровий номер: :08:027:0030 за адресою: АДРЕСА_1 розміром 0,0660 га про встановлення між ним і відповідачкою порядок користування земельною ділянкою площею 0,0660 га, оскільки вказана земельна ділянка у результаті поділу припинила існування як об`єкт цивільних прав.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що подана представником позивача 20 жовтня 2021 року уточнена позовна заява, в якій просив скасувати державну реєстрацію земельних ділянок за № :08:027:0012 та № :08:027:0013 від 14 серпня 2017 року не є новою позовною заявою, так як вимоги є взаємопов`язаними з первісним позовом та випливають одна з одної, оскільки уточнена позовна заява містить виклад нового предмету позову щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок. Крім того, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 жовтня 2021 року уточнену позову заяву було повернуто представнику ОСОБА_1 ОСОБА_7 і вказана ухвала не оскаржувалася у апеляційному порядку, як це передбачено ст. 353 ЦПК України.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін .

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2 та 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що у задоволенні позову позивача відмовлено, то понесені ним судові витрати за апеляційне оскарження рішення суду не підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Борохом Валерієм Миколайовичем, задовольнити частково.

РішенняЗарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2023 року в частині вирішення позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 7 лютий 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова