ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у спрощеному позовному засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в сумі 104 026,84 грн., судового збору в сумі 3 028 грн. та витрат на правову допомогу 25 000 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 96.09.2024 матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Ковалевській Л.М.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року провадження по даній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позові та відповіді на відзив просив позовну заяву задовольнити повністю, а доводи, викладені у відзиві не брати до уваги, оскільки заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача розрахована відповідно до умов укладених кредитних договорів.

Відповідачка та її представник, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, представником відповідача Дьячук Н.В. подано відзив на позовну заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та відсутності відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої доводи тим, що по-перше, відсотки за кредитними договорами розраховані поза межами погодженого сторонами строку кредитування, по-друге, позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів та правильності здійснення розрахунків, та посилалась на порушення позивачем вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів.

У відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК).

Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 16 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4324983, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачці споживчий кредит в сумі 6000 грн. Згідно з п.1.4 Договору строк кредиту 30 днів, дата повернення 16.07.2021 року. Відповідно до п.п.1.5,1.5.1 тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день. Пунктом 1.8.1. визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту (за стандартною ставкою) складає 9 420 грн.

Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені також в Таблиці (Обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), що є Додатком № 1 до Договору та в паспорті споживчого кредиту.

На думку суду, проценти в сумі 10260 гривень (13680 грн. (нараховано позивачем) 3 420 грн. (загальні витрати згідно паспорту споживчого кредиту)) відповідно до умов договору, нараховані позивачем з 17 липня 2021 року, тобто поза строком дії кредитного договору який сплив 16 липня 2021 року.

Судом також встановлено, що 11 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 4045745, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало споживчий кредит в сумі 15000 грн. Згідно з п.п.1.3, 1.4 Договору строк кредиту 30 днів з 11.05.2021 року, термін повернення кредиту 10.06.2021 року. Відповідно до п. 1.7 тип процентної ставки фіксована. Відповідно до графіку платежів (Додаток 1 до договору) проценти за користування кредитом складають 4500 грн.

На чітке переконання суду, проценти в сумі 65 378,98 гривень (69878,98 грн. (нараховано позивачем) 4500 грн. (відсотки згідно погодженого графіку), нараховані позивачем з 11 червня 2021 року, тобто поза строком дії кредитного договору який сплив 10 червня 2021 року.

Також суд звертає увагу на те, що вказані в позовній заяві відсотки в сумі 69878,98 грн. перевищують суму відсотків, яка зазначена в реєстрі боржників до Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 року (наданому до позовної заяви). Так, згідно реєстру заборгованість по відсоткам ( на дату відступлення права вимоги) складає 24 861,98 грн., а не 69878,98 грн.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Надані позивачем документи (договори, Графіки, паспорти споживчих кредитів) свідчать про те, що за умовами укладеного кредитного договору № 4324983 ТОВ «Авентус Україна», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 16.07.2021 року, а за умовами укладеного кредитного договору № 4045745 ТОВ «Мілоан», надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 10.06.2021 року.

Таким чином, новий кредитор, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за кредитним договором № 4324983, тобто до 16.07.2021 року (включно) та за кредитним договором № 4045745, тобто до 10.06.2021 року. Після закінчення строків дії кредитних договорів у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а тому неправомірним та необґрунтованим є нарахування в період дії військового стану інфляційних збитків в сумі 192 грн. та 3% річних в сумі 19,72 грн.

Суд критично ставиться до доводів представника відповідача про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів.

Так, на ухвалу суду про витребування доказів надійшла інформація від Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про те, що на ім`я позивача було іметовано картку, на яку було зараховано кредитні кошти в сумі 6 000 грн. та від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформація про відкриття карткового рахунку на ім`я позивача та зарахування коштів в сумі 15 000 грн.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами в сумі 28 282 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 6 000 грн. та відсотків в сумі 3420 грн. за кредитним договором № 4324983 від 16 червня 2021 року, тіла кредиту в сумі 12 862 грн., відсотків в сумі 4 500 грн., заборгованості за комісією в сумі 1500 грн. за кредитним договором № 4045745 від 11.05.2021 року.

Вирішуючи вимогу представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, аналізуючи розмір допомоги на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), задоволення позову, вважає, що розмір витрат визначений представником позивача в розмірі 25 000,00 грн. є необґрунтованим та явно завищеним, оскільки адвокатом було підготовлено лише позовну заяву, відповідь на відзив та запит про витребування доказів, на що витрачено порівняно невеликий проміжок часу. У судових засіданнях адвокат інтереси позивача не представляв. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат позивача на правничу допомогу до 4 000,00 грн., що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 820,58 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 27,1 %.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 285, 289 ЦПК України, ст.ст. 526, 608, 638, 1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечникова, будинок 3, офіс 306, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальність «Коллект Центр» заборгованість по кредитному договору № 4324983 від 16 червня 2021 року в розмірі 9 420 (дев"ять тисяч чотириста двадцять) грн. з яких: 6 000 грн. - кредит, 3420 грн. проценти та заборгованість по кредитному договору № 4045745 від 11.05.2021 в розмірі 18 862 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн., з яких: 12 862 грн. кредит, 4 500 грн. відсотки, 1500 грн. комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальність «Коллект Центр» понесені позивачем судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у сумі 820,58 (вісімсот двадцять) грн. 58 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) грн.

У задоволені іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Ковалевська