Справа № 526/388/24
Провадження № 2/526/576/2024
У Х В А Л А

07 лютого 2024 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі за її позовною заявою про розірвання трудових відносин,

в с т а н о в и в:

31 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів», третя особа: Гадяцьке управління Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості про розірвання трудових відносин.

У цей же день ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про звільнення від сплати судового збору у справі за його позовом, зазначаючи, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки являється внутрішньо переміщеною особою, не працює, а витрати по оплаті судового збору перевищують 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, тому просить звільнити від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частина 3 ст. 136 ЦПК України дає можливість суду з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, які пов`язані з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

З аналізу ст. 136 ЦПК України вбачається, що внаслідок незадовільного майнового стану сторони суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, які пов`язані з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Ця норма стосується лише витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України належать витрати:

-на професійну правову допомогу;

-пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

-пов`язані з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів;

-пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При цьому, до судового збору дана норма не застосовується, тому звільнити від сплати судового збору або зменшити його розмір суд не може.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до положень зазначених норм законодавства позивач не надав суду доказів того, що він є таким, який звільняється від сплати судового збору, а також належних доказів свого доходу та майнового стану, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 133, 136 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір»,

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі за його позовною заявою про розірвання трудових відносин залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Л. В. Максименко