Провадження № 2/524/6060/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

27 грудня 2024 року суддя Автозаводського районного суду м Кременчука Предоляк О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Крюківського районного суду м Кременчука в особі суддів Крюківського районного суду м Кременчука про право на справедливий суд та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

25 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Крюківського районного суду м Кременчука в особі суддів Крюківського районного суду м Кременчука згідно якого просить суд визнати факт порушення права на ефективну участь у судовому розгляді справи №552/5354/16-к на справедливий суд та на доступ до нього з боку суддів Крюківського районного суду м Кременчука та стягнути у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. .

Суддя, перевіривши матеріали позовної заяви, встановив наступне:

відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї зі справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що з огляду на обставини тієї справи таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України (Plakhteyev and Plakhteyeva v. Ukraine), №20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Згідно зі частинами 1, 3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом.

Закони України не передбачають можливості розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання обвинувального акту та визначення складу суду для його розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (не вчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №454/3208/16-ц викладені висновки, що позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся з позовом, зокрема, до Крюківського районного суду м Кременчука в особі суддів Крюківського районного суду м Кременчука та просив відшкодувати йому моральну шкоду у результаті порушень під час розгляду справи №552/5354/16-к, а саме , порушень суддями норм процесуального і матеріального права.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної кримінальної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Вважаю, що у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Крюківського районного суду м Кременчука в особі суддів Крюківського районного суду м Кременчука про право на справедливий суд та стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Керуючись статтею 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ

Відмовити у відкритті провадженні у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Крюківського районного суду м Кременчука в особі суддів Крюківського районного суду м Кременчука про право на справедливий суд та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олена Предоляк