ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8476/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу за договором підряду, пені, сплачених за договором підряду коштів, пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач, замовник) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , відповідач, виконавець) про стягнення сплачених за договором підряду коштів (авансу) в розмірі 126 000 грн, пені за порушення строку виконання зобов`язання в розмірі 57 620,84 грн, втрат від інфляції в розмірі 6 948,48 грн та трьох процентів річних в розмірі 2 769,29 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що 01.06.2021 між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем було укладено договір б/н, до якого укладено додаткову угоду № 1 від 26.11.2021 відповідно до умов якого виконавець зобов`язувався виконати роботи по виготовленню виробів з деревини згідно специфікації: «Бесідка» 4х4,9 м.кв. та «Господарський будиночок» 4х4,9 м.кв. з доставкою та монтажем на території замовника. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу аванс в розмірі 126 000 грн, проте відповідач зобов`язання щодо виготовлення виробів з деревини згідно специфікації не виконав. Неодноразові спроби позивача щодо вирішення спору у позасудовому порядку були безрезультатними, у зв`язку з чим він і звернувся до суду з цим позовом.

Вимоги позову про стягнення інших сум мотивовані тим, що сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на день прострочення за кожен день прострочення передбачена пунктом 4.1. договору, а втрати від інфляції та три проценти річних нараховані відповідно до частини другої статі 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву залишено без розгляду і позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.08.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштове відправлення повернулось без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Проставлення на поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки (судових документів).

У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами, що передбачено нормою частини восьмої статті 178 ЦПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

01.06.2021 між ОСОБА_2 (виконавцем) та ОСОБА_1 (замовником) укладено договір, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виконати роботи по виготовленню виробів із деревини згідно специфікації. Відповідно до умов договору відповідачем вказано місце виконання договору, а саме: АДРЕСА_1 , за цією адресою розташований столярний цех відповідача.

Порядок розрахунків визначений пунктом 2 договору, відповідно до якого вартість замовлення складає 180 000 грн. Замовник сплачує виконавцю аванс у розмірі 70 % загальної суми замовлення, а залишкову суму у розмірі 30 % вартості замовлення замовник сплачує після виконання/монтажу виробу.

На виконання умов договору у день його підписання позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 126 000 грн, що підтверджується записом на договорі, засвідченим підписом відповідача.

26.11.2021 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору від 01.06.2021, відповідно до умов якої сторони досягли згоди про перенесення строків виконання робіт.

Згідно з умовами, визначеним пунктом 2 цієї угоди, виконавець бере не себе зобов`язання виконувати роботи поетапно, а саме: етап 1 - виготовлення першого виробу - до 24.01.2022; етап 2 - виготовлення другого виробу - до 13.03.2022; етап 3 - доставка виробів на територію замовника - до 14.02.2022; етап 4 - монтаж та встановлення виробів на території замовника - до 14.02.2022, але в будь-якому випадку останній етап робіт повинен бути завершений не пізніше 19.02.2022.

Пунктом 3 угоди передбачено, що у випадку порушення виконавцем вказаних строків виконання робіт по будь якому з етапів вказаних у пункті 2 цієї додаткової угоди, замовник має право вимагати повернення сплачених коштів, а виконавець в такому випадку, повинен повернути отримані кошти в строк не більше п`яти календарних днів з моменту такої вимоги.

З позовної заяви вбачається, що у встановлений вказаною угодою строк передбачені нею роботи відповідач не виконав.

07.11.2023 позивач звернувся до відповідача через телефонний месенджер вимогу про повернення сплачених грошових коштів у відповідності до пункту 3 додаткової угоди № 1, відтак кінцевим строком повернення коштів є 12.11.2023 р., а днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу. 09.11.2023 замовник повторно направив вимогу про повернення коштів виконавцю, однак відповіді не отримав.

16.05.2024 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернення сплачених на виконання умов договору коштів вказуючи, що з моменту настання строку готовності товару і до цього часу вироби з деревини згідно специфікації: «Бесідка» та «Господарський будинок» не виготовлені та йому не доставлені.

Факт надіслання вказаної вимоги на адресу відповідача підтверджується поштовою квитанцією.

Відповіді на вказану вимогу відповідач не надав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 837 цього Кодексу наведено визначення договору підряду, відповідно до якої за таким договором одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина перша статті 843 ЦК України).

Строки виконання роботи або окремих її етапів встановлюються у договорі підряду (частина перша статті 846 ЦК України).

За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина перша статті 865 ЦК України).

Отже, виходячи із загальних ознак зобов`язань, зафіксованих в укладеному сторонами договорі, які характеризуються особливостями об`єкта цих зобов`язань - виконання однією стороною (підрядником), який здійснює підприємницьку діяльність, за завданням другої сторони (замовника) певної роботи, призначеної для задоволення побутових потреб, за плату, суд дійшов висновку, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли зобов`язання побутового підряду.

З доданого до позовної заяви витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем.

За таких обставини відносини сторін також належать до сфери регулюванняспеціального нормативно-правового акту - Закону України «Про захист прав споживачів», застосування якого до відносин за договором побутового підряду передбачене нормою частини третьої статті 865 ЦК України.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України)

За положенням статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Такими наслідками є, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (частина третя статті 612 ЦК України).

За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За принципом змагальності кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України), проте жодних доказів відсутності вини відповідача у невиконанні зобов`язання за договором підряду у встановлений строк суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 849 ЦК України прострочення підрядника кореспондує праву замовника відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Частина перша статті 854 ЦК України передбачає загальне правило про оплату роботи замовником після остаточної її здачі. Водночас закон не забороняє сторонам домовитися про інший порядок розрахунків, що і мало місце у спірних правовідносинах.

Як стверджує позивач, обов`язки за договором підряду відповідач не виконав і кошти, сплачені на виконання умов договору, не повернув.

Доказів протилежного суду не надано.

Пунктом 4.1. договору підряду передбачено, що за порушення строків виконання робіт виконавець сплачує замовнику пеню, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на день прострочення за кожний день прострочення.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Невиконане відповідачем ОСОБА_2 зобов`язання щодо повернення суми авансу є грошовим, а відтак на спірні правовідносини поширюються приписи статті 625 ЦК України.

Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції).

Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.

За період з 12.11.2023 (кінцевий строк повернення суми авансу згідно з пунктом 3 додаткової угоди № 1) по 05.08.2024 (визначену позивачем дату) прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в розмірі 126 000 грн склало 268 дні.

На підтвердження розміру вимог в частині стягнення пені, втрат від інфляції та трьох процентів річниху позовній заяві наведено розрахунки, відповідно до яких розмір належної йому пені, нарахованої за річний період (з 05.08.2023 по 05.04.2024), становить 57 620,84 грн, його втрати від інфляції за 268 дні прострочення склали 6 948,48 грн, а три проценти річних - 2 769,29 грн.

Вказані розрахунки суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані з урахуванням даних про облікову ставку Національного банку України за період прострочення, за вірними формулами та не спростовані відповідачем.

Отже на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 сплаченої за договором суми (основного боргу) в розмірі 126 000 грн., пені в розмірі 57 620,84 грн, втрат від інфляції в розмірі 6 948,48 грн та трьох процентів річних в розмірі 2 769,29, а усього 193 338,61 грн.

З огляду на результат розгляду справи суд на підставі статті 141 ЦПК України покладає на відповідача в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені за договором кошти в розмірі 126 000 гривень, пеню в розмірі 57 620,84 грн, втрати від інфляції в розмірі 6 948,48 грн, три проценти річних в розмірі 2 769,29 грн та судовий збір в розмірі 1 933,39 грн, а усього 195 272 (сто дев`яносто п`ять тисяч двісті сімдесят дві) гривні.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: