Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Лукавої Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 , про стягнення 170529,02 грн.,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (надалі за текстом - позивач) звернулося до Подільського районного суду міста Києва із позовом до до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач) про стягнення 170529,02 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 26.04.2019 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та відповідачем було укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 22 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 55 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 10.05.2021 року.

23.01.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та позивачем було укладено Договір факторингу № 254, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог. Таким чином, відповідно до вказаного договору факторингу позивач набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно відповідача за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 від 26.04.2019.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість перед кредитором, яка складає 170 529,02 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 92 737,15 грн., заборгованість за відсотками 77 791,87 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

27.09.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження наявності заборгованості, не надано належних розрахунків заборгованості, Розмір заборгованості за основним боргом в розмірі 92 737,15, який позивач вказує нічим не доведена. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 26.04.2019 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та відповідачем було укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти у розмірі 22 000 грн., сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 55 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 10.05.2021 року (а.с. 14-17).

23.01.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та позивачем було укладено Договір факторингу № 254, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог. Таким чином, відповідно до вказаного договору факторингу позивач набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно відповідача за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 від 26.04.2019 (а.с. 8-13).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 170 529,02 грн., з яких: заборгованість за основним боргом, 92 737,15 грн., заборгованість за відсотками 77 791,87 грн. (а.с. 22).

З матеріалів справи вбачається, що відповідача повідомлено про відступлення права вимоги та направлено досудову вимогу щодо повернення боргу в добровільному порядку, яка не виконана (а.с. 23-24).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1 статті 1054 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, із змісту договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодилася на укладення такого договору і на таких умовах, про що свідчить підписаний власноруч відповідачкою Договір-Анкета, Анкета-Заявка.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Частиною 1 статті 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Позивачем надано копію досудової вимоги з доказами направлення відповідачу за місцем її реєстрації, відповідно до якої останню було повідомлено про відступлення права вимоги.

При цьому, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Вказані обставини свідчать про те, що на даний час позивач є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору № 0 від 26.04.2019 року і саме йому належить право вимоги до відповідача.

Таким чином, викладені в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та надані на їх підтвердження докази, не спростовані, доказів погашення заборгованості чи контррозрахунку заборгованості суду не надані.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилялася від сплати заборгованості за таким, а тому, позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 170 529,02 грн., з яких: заборгованість за основним боргом, 92 737,15 грн., заборгованість за відсотками 77 791,87 грн.

Також, з відповідачка на користь позивача, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 2 422,40 грн. в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення 170529,02 грн. - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість у розмірі 170 529 (сто сімдесят тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 02 копійки;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок;

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (адреса: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз, буд. 23-А, нежитлове приміщення № 35А );

відповідач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК