Головуючий у суді першої інстанції Ж.І. Кордюкова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

26 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Київська міська рада

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа Одинадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідач ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_3 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про передачу справи за підсудністю до іншого суду, неповно з`ясував обставини стосовно наявності чи відсутності у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва чи іншого суду аналогічної справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих же самих підстав.

30 квітня 2024 року, суддею Голосіївського районного суду м. Києва Кордюковою Ж.І., було постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі № 752/181/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа: Одинадцята київська держана нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин.

Зауважує, що за таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Одинадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин підлягала б залишенню без розгляду. В порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, судом таке рішення прийнято не було та безпідставно справу було передано за підсудністю до Печерського районного суду.

ОСОБА_1 , Київська міська рада, третя особа: Одинадцята київська держана нотаріальна контора своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст.30 ЦПК України).

Передаючи справу на розгляд іншому суду ухвалою від 23 липня 2024 року, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява подана з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності), а справа про встановлення факту родинних відносин не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки ні позивач ні відповідачі не знаходяться на території Голосіївського району м. Києва.

Судом зазначено, що предметом позову є встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 , відповідно до правил ст. 27 ЦПК України, позовна заява мала б бути подана за місцезнаходженням відповідача, за правилами загальної підсудності, тобто до Печерського районного суду м. Києва (за юридичною адресою Київської міської ради) або до Носівського районного суду Чернігівської області (за місцем реєстрації ОСОБА_2 ).

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи № 752/15377/24, її сторонами є: позивач ОСОБА_1 та відповідачами є Київська міська рада та ОСОБА_2 . Предметом позову є встановлення факту родинних відносин.

Як вбачається з ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року постановленої у справі № 752/181/24 суддею Голосіївського районного суду м. Києва Кордюковою Ж.І. 30.04.2024 було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа Одинадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин.

Предметом справи № 752/181/24 є встановлення факту родинних відносин.

З викладеного вбачається, що сторони у даній справі та у справі № 752/181/24, що знаходилась на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва на час постановлення судом оскаржуваної ухвали (23.07.2024) є ті ж самі та вимоги позивача є тотожними, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового та недоцільного висновку про передачу справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України такий позов підлягав залишенню без розгляду.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 4 частини першої статті 257 ЦПК України). Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому заявив вимогу, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження та при цьому не заявив будь якої вимоги про своє право щодо спадкового майна. Але, тлумачення пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про залишення позову без розгляду є наявність у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом сторін у справі, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 640/7778/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі №917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Саме такими є справи № 752/15377/24 та № 752/181/24 не дивлячись на те, що в них позивачем не заявлено будь - якої вимоги про його право на спадкове майно.

Оскільки, станом на 23.07.2024 справи № 752/181/24 перебувала в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва (судове засідання було призначено на 30.07.2024), Голосіївський районний суд м. Києва мав би залишити позов ОСОБА_1 (справа № 752/15377/24) без розгляду, а не передавати його за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, така передача справи була недоцільною.

Крім того, юридична адреса Київської міської ради, вулиця Хрещатик, 36 м. Києва, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, а не до Печерського району м. Києва.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду (вирішення питання про залишення позову без розгляду) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (Голосіївського районного суду м. Києва).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна