Справа № 175/3312/24
Провадження № 2/175/506/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" грудня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказано, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2023 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Toyota RAV4» 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля. Вказане рішення суду набрало законної сили, при цьому відповідач продовжується здійснення права власності на спірний автомобіль в одноособовому порядку та не внесла зміни до реєстраційних документів. Крім того, відповідач не бажає спільно користуватися спірним автомобілем разом з позивачем, що і стало підставою для звернення до суду з позовом, в якому позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні транспортним засобом та встановити порядок та спосіб користування автомобілем обох співвласників.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.03.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

18.12.2024 року через канцелярію суду відповідач подала відзив, в якому зазначила, що вона потребує постійного користування спірним автомобілем для задоволення потреб спільної з позивачем дитини ОСОБА_3 , який проживає з матір`ю, зокрема, для необхідності відвозити його до школи та на додаткові заняття, а також для можливості вивезення дитини у безпечніше місце, у разі виникнення загрози. З огляду на викладене, з урахуванням інтересів малолітнього сина, відповідач не заперечує проти користування ОСОБА_1 автомобілем, за умови, що в цей час дитина буде знаходитися з ним.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просили розгляд справи здійснювати без їх участі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

18.07.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №437. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2023 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Toyota RAV4» 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля.

Листом від 21.02.2024 року №31/29-1249/14аз адміністратором Територіального сервісного центру МВС №1249 надано відповідь на адвокатський запит, а саме повідомлено, що згідно з Єдиним Державним реєстром транспортних засобів, станом на 20 лютого 2024 року, транспортний засіб TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, об?єм двигуна - 2494 см. куб., номер VIN: НОМЕР_1 зареєстровано 24 липня 2018 року в ТСЦ МВС №1242 на ОСОБА_2 на підставі договору укладеному в ТСЦ №1242/2018/1036889 від 24 липня 2018 року. Інших реєстраційних дій з вищезазначеним транспортним засобом не

проводились.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Так рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2023 року в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на частину автомобіля марки «Toyota RAV4» 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином судом встановлено, що позивач є власником частини автомобіля.

Щодо наявності перешкод у користуванні власністю, суд звертає увагу на те, що відповідач у своєму відзиві не заперечувала факт того, що автомобіль знаходиться в її постійному користуванні.

Крім того, судом встановлено, що зміни до реєстраційних документів транспортного засобу щодо власників автомобіля у Територіальному сервісному центрі МВС №1249 не вносилися, наразі транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд доходить висновку, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належним йому рухомим майном.

При цьому суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що спірний автомобіль використовується для задоволення потреб малолітньої дитини, яка проживає з відповідачем, оскільки жодними доказами вказане вище не підтверджено.

Також суд зауважу на тому, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним

вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності, тобто кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві

власності на це майно.

Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що запропонований позивачем порядок користування транспортним засобом не змінює розміру часток у праві власності сторін на спільне майно та не порушує їх прав як власників транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні його майном, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_4 ) перешкоди у користуванні транспортним засобом, а саме : автомобілем марки «Toyota RAV4», 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Зобов,язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) передати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) дублікати ключів та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Toyota RAV4», 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Встановити наступний порядок користування автомобілем марки «Toyota RAV4», 2016 року випуску, VIN код: НОМЕР_5 , реєстраційний номер АЕ2224CI: перший місяць після набрання законної сили рішення суду, передати у користування ОСОБА_1 , наступний місяць за попереднім передати у користування ОСОБА_2 , а в подальшому - користуватися автомобілем почергово з передачею майна та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу щомісяця.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель