Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» в порядку регресу страхове відшкодування за завданні збитків в розмірі 17 318,94 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 31 жовтня 2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3790813 строком дії з 31 жовтня 2019 року до 30 жовтня 2020 року, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн; забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1 , франшиза - 2 000,00 грн. 20 серпня 2020 року, о 15 години 32 хвилин відбулась дорожньо-транспортна пригода за часті двох транспортних засобів: «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/15843/20 від 23 листопада 2020 року, встановлено, що 20 серпня 2020 року, приблизно о 15 годині 32 хвилини, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку 152 по Харківському шосе в м.Києві, в порушення п.10.9 ПДР, під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно і не створить небезпеки або перешкоди, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, у зв`язку з чим скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів, після цього, ОСОБА_1 в порушення п.2.10 а) ПДР залишив місце ДТП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтями 124, 122-4 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Представник позивача зазначає, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахованому за договором добровільного страхування наземного транспорту №-1000010 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», було завдано механічних ушкоджень, відповідно страхувальник зазнав матеріального збитку. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 27 185,00 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди на момент якої застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», за полісом №АО/3790813, керуючись вимогами ст.27 Закону України «Про страхування», статтями 993, 1187, 191 ЦК України, ПрАТ «СК «Євроінс України» 19 листопада 2020 року звернулось до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 27 185,00 грн. На підставі страхового акту/наказу №00387348 від 09 грудня 2020 року, ПрАТ «СК «Уніка» визнала подію 20 серпня 2020 року з автомобілем «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1 страховим випадком, в результаті якої завдано шкоди автомобілю «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , і на підставі полісу СК «Уніка» №АО/3790813 від 31 жовтня 2019 року виплатила 17 318,94 грн страхового відшкодування. За доводами позовної заяви у ПрАТ «СК «Уніка» на підставі п.п. «в» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право вимоги в порядку регресу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та доданими документами повернулись до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Також повідомлення відповідача здійснювалось через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що 31.10.2019 між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АО/3790813 від 31.10.2019, відповідно до якого позивач прийняв на себе ризики щодо експлуатації автомобіля марки «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 130 000,00 грн, та з розміром франшизи 2000,00 грн. Строк дії договору з 31.10.2019 до 30.10.2020 (а.с. 11).

20.08.2020 року, приблизно о 15 год. 32 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 33021» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. № 152 по Харківському шосе в м. Києві, в порушення п. 10.9 ПДР України, під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно в не створить небезпеки або перешкоди, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, у зв`язку з чим скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Після цього, ОСОБА_1 в порушення п. 2.10 а) ПДР України залишив місце ДТП. (а.с. 13-16).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 23.11.2020 у справі № 753/15843/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КпАП України. (а.с. 17-18).

19.11.2020 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернулося ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 27 185,00 грн, у зв`язку з тим, що пошкоджений з вини відповідача транспортний засіб «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № -1000010. (а.с. 19)

За результатами огляду автомобіля марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , ПрАТ «СК «Уніка» визначено суму страхового відшкодування страхувальнику потерпілої особи ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у розмірі 17 318,94 грн, про що складено страховий акт від 09.12.2020 № 00387348 (а.с. 31).

11.12.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» сплатило на користь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у розмірі 17 318,94 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2020 № 188220 (а.с.33).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України).

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 31, 32, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування».

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача коштів у розмірі 17 318,94 грн, ПрАТ «СК «Уніка» посилається на те, що водій транспортного засобу «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 після ДТП, яке сталося 20.08.2020, за його участю, самовільно залишив місце пригоди. Тому позивач вважає, що на підставі пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик отримав право на компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Судом установлено, що 20.08.2020, приблизно о 15 годині 32 хвилин у м. Києві по Харківському шосе, 152 сталась ДТП за участю автомобіля марки «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого було заподіяно механічні пошкодження автомобілю марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 ОСОБА_1 самовільно залишив місце ДТП, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 у справі № 753/15843/20, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 (залишення місця дорожньо-транспортної пригоди), 124 КпАП України. У постанові Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 у справі № 753/15843/20 зазначено, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний.

На підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3790813 від 31.10.2019, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 (власником транспортного засобу «ГАЗ 3302»), 11.12.2020 ПрАТ «СК «Уніка» сплатило страхувальнику потерпілої особи ПрАТ «СК «Єврроінс Україна» страхове відшкодування у розмірі 17 318,94 грн, які просить стягнути з відповідача у порядку регресу.

Суд зазначає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Суд враховує, що право зворотної вимоги (регресу) до винної особи страховик має у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин суд робить висновок про наявність підстав для задоволення регресної вимоги позивача до відповідача у розмірі виплаченої суми страхового відшкодування 17 318,94 грн.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплаченого страхового відшкодування у розмірі 17 318,94 грн.

За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 2 684 грн (а.с.7). Тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3, 6, 11, 13, 15, 16, 20, 22, 526, 530, 1166, 1191 Цивільного кодексу України, статтями 2-5, 8, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зазначене в позові та постанові: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування в розмірі 17 318,94 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: