УХВАЛА

26 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 405/4883/18

провадження № 61-17200ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 листопада 2024 року у справі за позовом заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави

в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Кропивницької міської ради, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Н», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про власника будівлі, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно за державою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року заступник прокурора Кіровоградської області в інтересах держави

в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернувся до суду

з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Кропивницької міської ради (далі - ВК Кропивницької міської ради), треті особи: товариство

з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Н» (далі - ТОВ «Будсервіс-Н»),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- витребувати нерухоме майно із чужого незаконного володіння, а саме частину підвального приміщення «А1» адміністративної будівлі «А», загальною площею

160 кв. м по АДРЕСА_1 ;

- визнати право власності на нього за державою;

- визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 25 травня 1999 року за № 147 у частині оформлення права власності на вказане нерухоме майно;

- визнати недійсним свідоцтво про власника будівлі від 27 травня 1999 року за

№ 179, видане ВК Кіровоградської міської ради в частині посвідчення права колективної власності ВАТ «Сільбудсервіс» на зазначене нерухоме майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2024 року

у задоволенні позову заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до ОСОБА_1 , ВК Кропивницької міської ради, треті особи: ТОВ «Будсервіс-Н», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про власника будівлі, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно за державою відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2018 року.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2024 року змінено в частині вирішення вимог про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення ВК Кіровоградської міської ради № 147 від 25 травня 1999 року та визнання недійсним свідоцтва про власника будівлі № 179 від 27 травня 1999 року, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

20 грудня 2024 року заступник керівника Кіровоградського обласної прокуратури засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 листопада 2024 року (надійшла до суду 24 грудня 2024 року), у якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 18 268,24 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотки від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Заступник прокурора Кіровоградської області звернувся до суду позовом

у 2018 році та заявляв позовні вимоги майнового характеру (витребування майна та визнання права власності) та дві позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762,00 грн (350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 616 700,00 грн).

Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанції у повному обсязі.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання (відсутнє визначення вартості спірного майна), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка вартості земельної ділянки або інші належні докази).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу майнового характеру (у розмірі 1,5 % від вартості об`єктів нерухомого майна, помноженого на 200 %) та 7 048,00 грн ((1 762,00*2)*200%=7 048,00).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 листопада 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь