Справа № 759/3304/24 Провадження № 2/450/1433/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 про предмет спору : стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 67 від 27.02.2012р. в загальній сумі 116 310, 24 грн., з яких 80 000 грн. - тіло кредиту, 36 310, 21 грн. - прострочені відсотки за кредитом та припинення нарахування відсотків за прострочене тіло кредиту за договором №67 від 27.02.2012р.,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): 27.02.2012 року, між АТ «Полтава-банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №67, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 споживчий кредит, за умовою щомісячно здійснювати погашення Кредиту відповідно до Графіку, та щомісячно сплачувати проценти за користування Кредитом. В подальшому з відповідачем були укладені додаткові угоди, а саме: додаткова угода №1 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; додаткова угода №2 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; додаткова угода №3 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; додаткова угода №4 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; Договір про внесення змін до кредитного договору №67 від 27.02.2012р. від 19.02.2019р.; додаткова угода №5 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р. На сьогодні зобов`язання позичальника по даному договору забезпечується: 3-ох кімнатна квартира ( АДРЕСА_1 ; житловий будинок ( АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці 0,1304 га). Починаючи з березня 2022 року, боржник систематично не виконує свої зобов`язання за Договором, не виконував та не виконує умови графіку погашення заборгованості, внаслідок чого виникла заборгованість перед Банком більше ніж за три календарних місяці. Крім того, термін договору закінчився, а зобов`язання Боржник так і не виконав, тому виникає необхідність в примусовому стягненні заборгованості. Станом на момент подачі цієї позовної заяви, заборгованість в загальному складає 116 310, 24 грн., з яких: 80 000 грн. - тіло кредиту; 36 310,21 грн. - прострочені відсотки за кредитом. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2024 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2024 року матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та припинення нарахування відсотків, скеровано за підсутністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, які надійшли на адресу суду 22.05.2024 року.

28.05.2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області скеровано запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача.

07.06.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на запит суду, щодо підтвердження місця реєстрації відповідача.

10.06.2024 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області прийнято справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

У вказаний строк сторони не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

27.02.2012 року, між АТ «Полтава-банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 67.

Відповідно до п.1.1 даного договору банк надає позичальнику споживчий кредит протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору одним платежем в сумі 100 000,00грн. строком на 36 місяців з 27.02.2012р. по 26.02.2015р. зі сплатою 24% річних.

Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені в Графіку оплати кредитної заборгованості згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 числа кожного місяця (п.1.2 кредитного договору).

Також сторонами укладено Додаток № 1 до кредитного договору № 67 «графік погашення» та Додаток № 2 до кредитного договору № 67 «Інформаційне повідомлення розрахунку реальної процентної ставки, згідно графіку оплати кредитної заборгованості».

В подальшому між АТ «Полтава-банк» та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди, а саме: додаткова угода №1 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; додаткова угода №2 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; додаткова угода №3 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; додаткова угода №4 до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.; Договір про внесення змін до кредитного договору №67 від 27.02.2012р. від 19.02.2019р.; додаткова угода №5 від 16.12.2021р до кредитного договору №67 від 27.02.2012р.

Відповідно до п.1.1 додаткової угода №5 від 16.12.2021р. до кредитного договору №67 від 27.02.2012р. банк надає позичальнику споживчий кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії із загальним лімітом заборгованості в сумі 100 000, 00 грн строком до 26.09.2022р. зі сплатою 26,00% річних на умовах, визначених цим договором.

Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені в Графіку оплати кредитної заборгованості згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 числа кожного місяця (п.1.2 додаткової угоди № 5).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, що підтверджується випискою особового рахунку з 01.03.2022р. по 07.02.2024р.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач довготривалий строк взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість в сумі 80000,00грн. за тілом кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. . Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, визначених договором, у встановлений договором строк не сплатив заборгованості та передбачених договором платежів в повному обсязі, в результаті цього утворилась заборгованість, а тому з нього підлягають стягненню на користь позивача суми заборгованості за договором № 67 в розмірі 80000,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне :

відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення можуть бути стягнуті річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як встановлено вище згідно умов додаткової угода №5 від 16.12.2021р. до кредитного договору №67 від 27.02.2012р, строк кредитування був визначений сторонами до 26.09.2022р.

Таким чином, правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 26.09.2022 року відсутні, та з боржника ОСОБА_1 окрім тіла кредиту підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками у розмірі 13968,66 грн. згідно виписки по особовому рахунку за період з 01.03.2022р. по 07.02.2024р.

Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі №175/4753/15-ц.

Щодо позовної вимоги про припинення нарахування відсотків за прострочене тіло за договором №67 від 27.02.2012р., то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Оскільки строк дії договору закінчився, а нарахування подальших платежів по кредиту повністю залежить від волевиявлення позивача, тому вказана позовна вимога не порушує прав позивача і не є способом захисту та відновлення його прав.

Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами позивача, які мають правове значення для вирішення спору.

Враховуючи викладене в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 178, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги Акціонерного товариства «Полтава-банк»,- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Полтава-банк», заборгованість за кредитним договором №67 від 27.02.2012р. у розмірі 93968,66 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень 66 копійок) грн.

В іншій частині позовних вимог,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Полтава-банк», судовий збір у розмірі 2 443,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариства «Полтава-банк», , м. Полтава, вул.Пилипа Орлика, б.40А.

Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 02.09.2024 року.

СуддяН. Б. Добош