П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 756/2303/24

Провадження № 22-ц/824/13408/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес

Позика»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість станом на 12.02.2024 року за договором № 461324-КС-002 про надання кредиту в загальному розмірі 260 581,76 грн., а також покласти на Відповідача понесені судові витрати.

Позов мотивований тим, що 15.03.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 461324-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 15.03.2023 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 461324-КС-002 про надання кредиту.

15.03.2023 року Відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 461324-КС-002 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою.

Вказує, що зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0407, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником введено/відправлено.

Таким чином, 15.03.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 461324-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит надається строком на 24 тижнів, де першим днем є дата списання коштів з рахунку кредитодавця. Зазначає, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника.

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 12.02.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 461324-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 260 581,76 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 60 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 191 581,76 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 9 000,00 грн.

У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить стягнути на його користь з Відповідача заборгованість за вищевказаними договорами у загальному розмірі 260 581,76 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором в загальному розмірі 156 000 (сто п`ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп., з яких: 60 000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 87 000 грн. - проценти за користування кредитом; 9 000 грн. - комісія за надання кредиту.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» суму судового збору в розмірі 1844 грн. 91 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків правомірного користування позикою, суд вважає, що до стягнення підлягає сума основного боргу в межах укладеного договору, а також сума процентів, яка була передбачена умовами договору - 87, 000 грн. та 9 000 грн. - комісія за надання кредиту .

17 червня 2024 року представник ТОВ «Бізнес Позика» - Клименко Т.В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови ТОВ «Бізнес Позика» в стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач як кредитодавець має право на законне отримання доходів за кредитним договором у вигляді процентів за користування кредитними коштами протягом дії строку кредитування.

На підтвердження правомірності отримання відсотків посилається на розрахунок заборгованості та умови кредитного договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18 червня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» передано судді-доповідачу.

Листом Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року витребувано з Оболонського районного суду м. Києва матеріали справи № 756/2303/24.

25 червня 2024 року матеріали справи № 756/2303/24 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Бізнес Позика» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року у справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалась.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У частинах першій-третій статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Встановлено, що 15 березня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №461324-КС-002, підписаний електронним підписом Позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 60 000,00 грн., строком на 24 тижні, зі сплатою 1,15012611% на добу за користування кредитом. Сума процентів за користування кредитом відповідно до умов договору складає 87 000,00 грн. Договір підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону відповідача, та комісія за надання кредиту складає 9 000,00 грн.

При цьому, у договорі вказано, що ОСОБА_1 прийняла Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Бізнес Позика», розміщені у відкритому доступі на сайті.

У наданому позивачем розрахунку заборгованості вказані суми 60 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 191 581, 76 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9 000, 00 грн. - сума за комісією.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 308/3956/15-ц.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19).

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт посилається на наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором та нарахуванням відсотків.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, який включає в себе нарахування відсотків за кредитним договором, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також апелянт під час подачі апеляційної скарги посилався на умови договору згідно якого були нараховані відсотки за кредитним договором.

Як було зазначено судом, у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок, та не можливо встановити які платежі за вказаним кредитним договором, за якою ставкою та за який час були нараховані відсотки за вказаним кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час встановлення розміру заборгованості виходив з умов договору згідно якого орієнтовна вартість кредитного договору становить 156 000,00 грн.

Доказів нарахування відсотків за іншим тарифним розміром та часовим проміжком суду не надано.

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стягнувши суму яка передбачене кредитним договором а саме 156 000,00 грн, оскільки у матеріалах справи відсутні докази нарахування відсотків поза межами вказаної суми.

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» -залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року- залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна