Справа № 487/398/24
Провадження № 2-н/487/447/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2024 року до суду надійшла заява ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, серед іншого: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу представник ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» зазначає, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вона є споживачем природного газу за цією адресою, у якій виникла заборгованість.

Відповідно до с. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Проте, згідно з Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні від 18.01.2024, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований, а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, заявником не додано доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником житла за адресою: АДРЕСА_1 , або за згодою власника користується цим майном, у зв`язку з чим зобов`язана його утримувати.

Отже суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг наданих по даному житлу.

Суд враховує положення ст. 322 ЦК України, відповідно до яких власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведеного виявлено, що заявником не додані документи, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Відтак, заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 163, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 19 січня 2024 року.

Суддя: З.М. Сухаревич