Провадження № 4-с/344/4/24
01 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Бабій О.М.
секретаря Волощук Є.Ю.,
за участі представника скаржника ОСОБА_1 , представника стягувача Булавинець М.М., державного виконавця Кузика І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Красніков Тарас Валерійович, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Леверідж», Державне підприємство «СЕТАМ» на дії відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо передачі на реалізацію нерухомого майна та визнання оцінки майна такою, що проведена з порушенням чинного законодавства, -
Проте, як стало відомо з відомостей, що розміщені на веб-сайті ДІІ "СЕТАМ" у межах виконавчого провадження ВП № 63258268 призначено аукціон з реалізації 1/4 частки чотирикімнатної квартири, загальною площею 87,1 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; номер лоту: 541126, датою проведення аукціону є 18.12.2023, стартова ціна 379 750 грн. При цьому, не дивлячись на те, що датою публікацію на вказаному сайті даного лоту зазначено 27 листопада 2023 року, однак будь-яких повідомлень від ДВС про передання даного майна не реалізацію в ДП «СЕТАМ» ОСОБА_2 не отримував. В свою чергу, розміщені в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відомості стосовно наявних відносно ОСОБА_2 виконавчих проваджень взагалі не містять будь-якої інформації про ВП №63258268.
З метою ознайомлення з матеріалами вищенаведених виконавчих проваджень, адвокатом Красніковим Т. В. зареєстровано в ДВС два клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (від 07.12.23 про ознайомлення з матеріалами ВП N?63253049; від 08.12.23 про ознайомлення з матеріалами ВП N963258268). Однак, станом на момент підготовки даної скарги, ДВС не надало можливості для ознайомлення з матеріалами вказаних виконавчих проваджень.
З огляду на викладене, з метою отримання детальної інформації щодо оцінки вказаного нерухомого майна, представником боржника здійснено відповідний запит на ДІ «СЕТАМ». У відповідь на вказаний запит, 13.12.2023 року ДП «СЕТАМ» надано копію Висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта оцінки.
Отримавши 12.12.2023 року інформацію щодо призначення торгів з продажу вищезазначеного майна та його вартості, ОСОБА_2 прийнято рішення про звернення до суду з вказаною скаргою, оскільки державним виконавцем порушено черговість звернення стягнення на майно боржника. У квартирі, частка якої виставлена на торги, фактично проживає боржник, є його єдиним місцем проживання. Державним виконавцем не надано можливості боржнику і співвласнику квартири викупити свою частку, хоча він звертався із такою заявою. Окрім того, боржником оскаржено до касаційної інстанції ухвалу суду першої та апеляційної інстанції, якою звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже проведення торгів є передчасним та незаконним.
Крім того, державним виконавцем порушено встановлені законом правила щодо оцінки нерухомого майна, а саме, оцінювач не оглядав об`єкт безпосередньо, до квартири не заходив.
29 грудня 2023 року державний виконавець подав клопотання про залишення скарги без розгляду, оскільки боржником пропущено 10-денний строк на оскарження звіту про оцінку. Повідомлення про результати визначення вартості майна сторонам виконавчого провадження направлено 22 листопада 2023 року.
02 січня 2024 року державний виконавець надав суду відзив на скаргу із додатками. Із відзиву вбачається, що вимоги скарги державний виконавець не визнає, оскільки вважає, що боржником скаргу подано із пропуском строків на оскарження.
05 січня 2024 року представником стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Леверідж» подано заперечення на скаргу в яких представник зазначив, що він скарга є необґрунтованою, оцінка майна проведена у відповідності до норм чинного законодавства України, Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію.
Представник скаржника (боржника) в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з підстав наведених у скарзі та у відповіді на відзив. Також пояснив, що його довіритель не знав про оцінку майна та про те, що частка квартири виставлена на торги, державним виконавцем порушено черговість звернення стягнення на майно боржника.
Державний виконавець у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, вважає, що боржником пропущено строк на оскарження звіту про оцінку майна та взагалі строк звернення зі скаргою до суду. У виконавчому провадженні всі дії ним вчинено у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».
Представник стягувача в судовому засіданні заперечив щодо доводів скарги, вважає їх необґрунтованими та погодився із думкою державного виконавця, що боржником пропущено строк на звернення зі скаргою до суду, оскільки йому було відомо про те, що проводиться оцінка майна та майно виставлено на торги. Боржник не має бажання та наміру виконувати рішення суду самостійно.
Щодо клопотання державного виконавця про повернення скарги без розгляду, то судом встановлено наступне.
Державний виконавець вважає, що скаргу слід повернути без розгляду, оскільки він направив боржнику повідомлення про результати визначення вартості майна 22.11.2023, в боржника було 10 днів на оскарження оцінки, але він таким правом не скористався та пропустив цей термін (а.с.202).
Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Так, справді, державний виконавець виконав свій обов`язок та надіслав повідомлення боржнику на адресу, яка ним повідомлена державному виконавцю для отримання кореспонденції, також боржник вказує, що квартира АДРЕСА_2 є його єдиним місцем проживання, але доказів того, що боржник отримав таке повідомлення і почався 10 денний термін на оскарження немає. Як вбачається із трекінгу із сайту Укрпошта, таке повідомлення боржнику не було вручено та воно було повернуто державному виконавцю із позначкою «за закінченням терміну зберігання».
Тому суд зробив висновок про те, що не має підстав для залишення скарги без розгляду. Крім того, залишення скарги без розгляду з процесуальних підстав не сприятиме подальшому виконанню рішення суду, яке і так затягнулось поза розумними термінами, та належному захисту прав сторін у виконавчому провадженні.
Отже, розглянувши вимоги скарги по суті судом встановлено наступне.
08 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. Судове рішення боржником не виконується. Державним виконавцем вживалися заходи щодо виконання рішення суду.
Так, постановою від 03 лютого 2023 року описано та накладено арешт на майно боржника.
08 травня 2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ТзОВ «Наш продукт» та ПАТ «ОТП Лізинг» для виконання. Але згідно довідок наданих вказаними товариствами, боржника було звільнено з роботи за власним бажанням чи угодою сторін.
Згідно з інформацією, отриманої в ході проведення виконавчих дій, боржник є власником 1/4 частини квартири за адресою АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 лютого 2021 року виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду. В той же час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на 1/4 частини квартири за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано тільки за батьком боржника ОСОБА_3 .
18.12.2023 майно було реалізовано на електронному аукціоні, що підтверджується протоколом № 602242 проведення електронного аукціону (торгів).
Представник боржника у скарзі стверджує, що державний виконавець не мав права оголошувати торги, оскільки боржником подано касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, але такі твердження є необгрунтованими з огляду на таке.
Згідно ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Прийняття до провадження касаційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, не є підставою для зупинення виконавчого провадження ні для зупинення вчинення виконавчих дій, згідно положень статей 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження».
Представник боржника у скарзі також стверджує, що державним виконавцем порушено порядок черговості звернення стягнення на майно боржника.
Але, як вбачається із копій матеріалів виконавчого провадження та вже досліджувалось судом під час розгляду подання про звернення стягнення на частку у майні, яка не зареєстрована у встановленому законом порядку, боржник добровільно рішення суду не виконує, борг майже не змінюється, іншого майна, грошових коштів у боржника немає.
Твердження представника боржника про те, що державний виконавець спочатку мав реалізувати частку ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Кветтер» в розмірі 3,1026%, а не нерухоме майно: 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованими, оскільки питання реалізації частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТзОВ «Кветтер» в розмірі 3,1026% досліджувалось судом при розгляді подання державного виконавця про звернення стягнення на майно, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку. Як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції дослідивши всі подані державним виконавцем докази, надавши їм належну правову оцінку, дійшли обґрунтованого висновку про те що: державним виконавцем було здійснено усі необхідні заходи, передбаченні Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання судового рішення, боржник не має грошових коштів та іншого майна, на яке державним виконавцем може бути звернуто стягнення з мето виконання рішення суду.
Крім цього, держаним виконавцем все ж таки вживались спроби щодо реалізації частки боржника у статутному капіталі ТзОВ «Кветтер».
20.07.2023 державним виконавцем знову винесено постанову про звернення стягнення на корпоративні права боржника у ТзОВ «Кветтер» на суму 54 451 грн., але згідно відповіді з Печерської районної у місті Києві державної адміністрації арешт не зареєстровано, оскільки станом на 02.08.2023 до Печерської райдержадміністрації не надходило судове рішення, яке набрало законної сили, забороняло чи скасовувало реєстраційні дії із часткою в статутному капіталі товариства (а.с.210).
Якщо боржник бажає реалізувати свою частку в статутному капіталі товариства для того щоб виконати рішення суду, то він вправі зробити це самостійно, без участі державного виконавця, але доказів того, що боржник самостійно, добровільно виконує рішення суду боржником та його представником суду не надано.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій реалізації права на доступ до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Згідно з частиною четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Отже, державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі щодо реалізації майна з прилюдних торгів, було дотримано. Було винесено відповідні постанови про арешт майна та про його примусову реалізацію, такою боржнику надсилались вказані постанови рекомендованими листами з повідомленням про вручення, на адресу яка зазначена боржником, що підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження.
18.12.2023 майно, а саме, 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було продано за ціною 1 430 000 грн., що підтверджується протоколом проведення електронного аукціону (а.с.222).
Боржник також стверджує, що в аукціоні бажав прийняти участь його батько, який також є співвласником квартири, але не мав такої можливості.
Жодних доказів того, що батькові боржника чи боржникові чинились якісь перешкоди в участі в аукціоні суду не надано.
Як вбачається із копії заяви представника боржника від 08.12.2023, боржнику було відомо про розміщення на вебсайті ДП «Сетам» аукціону щодо реалізації частки квартири (а.с.28).
Також ще 24.11.2023 батько боржника, через свого представника адвоката Краснікова Т.В., який є одночасно і представником боржника, виявляв намір придбати частку квартири, але так і не зробив конкретних дій для реалізації цього наміру.
Згідно ч.1 ст. 362 Цивільного кодексу України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів
Отже, судом не встановлено неправомірності в діях державного виконавця щодо передачі ДП «Сетам» на реалізацію нерухомого майна: 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 .
Що стосується вимоги про визнання оцінки майна такою, що проведена з порушенням чинного законодавства.
Пунктами 6, 15, 22 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.
У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.
Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.
Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
11.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, для оцінки 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.169). Копія постанови була направлена боржнику.
06.10.2023 на адресу боржника державним виконавцем було направлено вимогу про надання доступу до квартири у період з 09.10.2023 по 13.10.2023 (а.с.170). Вказану вимогу направлено на поштову адресу боржника.
20.10.2023 державним виконавцем знову боржнику направлено вимогу про надання доступу до квартири у період з 25.10.2023 по 03.11.2023 (а.с.173). Вказану вимогу направлено на поштову адресу боржника.
02.11.2023 державним виконавцем втретє боржнику направлено вимогу про надання доступу до квартири у період з 06.11.2023 по 13.11.2023 (а.с.177). Вказану вимогу направлено на поштову адресу боржника.
08.11.2023 державним направлено четверту вимогу (а.с.175).
Але боржник доступу до квартири не надав.
17.11.2023 складено звіт про незалежну оцінку майна 1/4 частини чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.179-201).
22.11.2023 державним виконавцем направлено боржнику повідомлення про результати визначення вартості майна (а.с.202).
Але боржник своєї незгоди із оцінкою не висловив.
Аналіз висновку про вартість майна свідчить про те, що суб`єкт оціночної діяльності обрав порівняльний метод оцінки 1/4 частки квартири та використав витратний та порівняльний підхід зіставлення цін продажу подібних квартир на ринку.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Частиною третьою статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
Національним стандартом № 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.
Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року N 1442 (далі - Національний стандарт N 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.
Частиною шостою статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту N 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.
Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.
Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Разом із цим відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
Крім того, статтею 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.
Так, суб`єкта оціночної діяльності не оглядав об`єкт оцінки, оскільки державний виконавець не забезпечив доступ, оскільки боржник не виконав його законну вимогу про надання такого доступу тричі.
У висновку про вартість майна суб`єкт оціночної діяльності вказує про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, зазначено обґрунтовані застереження та вказано, що виконавець надав відеоматеріали, які дають оцінювачу загальне уявлення про стан квартири та оцінювач висловив своє застереження, що це могло несуттєво вплинути на вартість даного майна (а.с.181).
А в справі, яка розглянута Верховним Судом і на яку суд посилався вище такого не було зроблено, застереження не були вказані оцінювачем.
Оцінювач визначив вартість частки в сумі 379 750 грн., в той час як частка була продана на аукціоні за 1 430 000 грн., що більше ніж в три рази перевищує вартість частки згідно оцінки (а.с.204).
Отже вартість частки квартири визначена у звіті не була заниженою.
Підстав визнавати оцінку майна такою, що проведена з порушенням чинного законодавства не встановлено судом.
Крім того, визнання оцінки майна такою, що проведена з порушенням чинного законодавства не буде ефективним способом захисту порушених, на думку боржника, прав, оскільки прилюдні торги вже відбулися, і на момент їх проведення оцінка майна, що реалізовувалося, була чинною та відповідала вимогам чинного законодавства
Рішення суду від 27.02.2020 до цього часу не виконано, боржник добровільно виконувати рішення суду немає наміру, борг від часу відкриття виконавчого провадження майже не зменшився.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дії та рішення державного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, тому підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 129-1 Конституції України, статтею 3, 11, 12, 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ст. ст. 1, 5, 10, 18, 22, 26, 48, 50, 57 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Красніков Тарас Валерійович, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Леверідж», Державне підприємство «СЕТАМ» на дії відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо передачі на реалізацію нерухомого майна та визнання оцінки майна такою, що проведена з порушенням чинного законодавства відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 02 лютого 2024 року.