Унікальний номер справи 939/1748/24
Головуючий у суді першої інстанції А.М. Міланіч
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

27 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Чуб Веронікою Сергіївною , на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Міланіч А.М., в приміщенні Бородянського районного суду Київської області,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі за текстом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 48088-04/2023, який підписано електронним підписом позичальника.

03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «Стар Файненс Груп» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких є і кредитний договір укладений з ОСОБА_1

27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023 за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників серед яких є і кредитний договір укладений з ОСОБА_1 .

Згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 27 грудня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 19 250 грн. заборгованість за відсотками.

30 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 48021-04/2023, який підписано електронним підписом позичальника.

03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «Стар Файненс Груп» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023 за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 27 грудня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 24250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 19250 грн. заборгованість за відсотками.

Також, 18 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 9021433, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн.

28 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28092023 за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 28 вересня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 570 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 9000 грн. заборгованість за відсотками, 570 грн. заборгованість за комісією.

Оскільки відповідачка у добровільному порядку наявну у неї заборгованість за вказаними кредитними договорами не погашає, то Товариство просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за зазначеними кредитними договором в загальному розмірі 61 070 грн. та судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року позов ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором № 48088/-004/2023 від 30 квітня 2023 року в розмірі 24 250 грн.; за кредитним договором № 48021/-004/2023від 30 квітня 2023 року в розмірі 24 250 грн.; за кредитним договором № 9021433 від 18 травня 2023 року в розмірі 12 570 грн., а всього стягнуто з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 61 070 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028 грн.

Не погодившись із рішенням суду, відповідачка, через свого представника Чуб В.С. , подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів поданої скарги апелянт зазначає, що позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первинного кредитора первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору. Тож позивачем не було надано до суду жодного доказу який би підтверджував надання відповідачці коштів у позику, що б покладало на неї в силу вимог ст. 1046 ЦК України, обов`язок по поверненню таких коштів.

На думку апелянта, позивачем не надано відповідних доказів виконання договорів факторингу, укладених між ним та первісними кредиторами, а саме сплати ціни продажу права грошової вимоги, що відповідно ставить під сумнів набуття права вимоги до відповідача за кредитними договорами.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що позивачем суду не надано обґрунтування та належне підтвердження сум заборгованості відповідача.

Окрім того зазначає, що з 04.08.2023 та по теперішній час ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 на посаді медичної сестри, що підтверджується копією наказу та копією військового квитка. ОСОБА_1 була призвана на військову службу на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022.

Посилалась на положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до якого військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Таким чином апелянт вважає, що на неї з 17 лютого 2022 року, як на військовослужбовця на особливий період, поширювалися пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме кредиторами не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час особливого періоду.

Апелянтом заявлено також вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу. Товариство вважає рішення суду законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу подану відповідачем безпідставною, необґрунтованою, тому в її задоволенні слід відмовити.

Зазначає, що для укладення кожного з договорів необхідно було здійснити певну послідовність дій направлену на реальне укладення договору та отримання коштів.

ОСОБА_1 кредитні договори були укладені в електронній формі, вони підписані нею з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Крім того, згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.

У відповідності до умов договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі на банківську картку НОМЕР_2 вказану власноруч позичальником при заповненні форми заявки при укладенні договору.

Після винесення рішення позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримано відповіді на запити від первісних кредиторів щодо надання доказів переказу коштів та детальних розрахунків заборгованості, тому позивач просить суд апеляційної інстанції поновити строк для подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи: платіжне доручення від 18.05.2023, як доказ переказу коштів позичальнику; розрахунок заборгованості за кредитним договором 9021433 від 18.05.2023; (від ТОВ «Стар Файненс Груп»); лист від 09.12.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» як доказ переказу коштів позичальнику; розрахунок заборгованості за кредитним договором 48088-04/2023 від 30.04.2023; лист від 09.12.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», як доказ переказу коштів позичальнику; розрахунок заборгованості за кредитним договором 48021-04/2023 від 30.04.2023.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що нарахування заборгованості відповідачу здійснювалося у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути, тобто твердження відповідача про безпідставне нарахування відсотків спростовується умовами договорів.

Окрім того, зазначає, що ОСОБА_1 на момент укладення кредитних договорів не перебувала на військовій службі, тому не входила до кола осіб чиї права захищені відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», також не надала жодних доказів первісному кредитору на підтвердження того факту, що у неї є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Щодо заявленої ОСОБА_1 вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначає, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 7 000,00 грн. стороною позивача та просить суд відмовити відповідачу у стягненні з ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» витрат на правову допомогу.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Чуб В.С. 27.12.2024 подано відповідь на відзив ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на апеляційну скаргу. У відповіді Чуб В.С. зазначає про відсутність підстав для долучення до матеріалів справи нових доказів, оскільки усі докази мають бути поданими до суду першої інстанції. Крім того, представник відповідача посилається на те, що надані докази не підтверджують наявність заборгованості відповідачки за вказаними кредитними договорами. Крім того представник викладає у відповіді на відзив доводи аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовну заяву в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач умови кредитних договорів належним чином не виконувала, жодних заперечень суду не надавала, право вимоги за договорами перейшло до позивача.

Колегія суддів в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції не може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Судом встановлено, що 30 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 48088-04/2023, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5000 грн., зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, строком кредитування 360 днів, до 23 квітня 2024 року /а.с.8-10,11,12/.

03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «Стар Файненс Груп» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами /а.с.20-21,22/.

27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників /а.с.23-24,25/.

Згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 27 грудня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 24250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 19250 грн. заборгованість за відсотками /а.с.26/.

30 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № № 48021-04/2023, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5000 грн., зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, строком кредитування 360 днів, до 23 квітня 2024 року /а.с.14-16,17,18/.

03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «Стар Файненс Груп» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами /а.с.20-21,22/.

27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників /а.с.23-24,25/.

Згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 27 грудня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 24250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 19250 грн. заборгованість за відсотками /а.с.26/.

18 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 9021433, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн, строком кредитування 105 днів до 31 серпня 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що становить 900 грн., або стандартної процентної ставки в розмірі 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 570 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово /а.с.30-35,36/.

28 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28092023 за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників /а.с.37-39,40/.

Згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 28 вересня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 570 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 9000 грн. заборгованість за відсотками, 570 грн. заборгованість за комісією /а.с.41/.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено ряд кредитних договорів, зокрема, кредитний договір № 48088-04/2023, кредитний договір № 48021-04/2023, договір про споживчий кредит № 9021433, за умовами яких відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківські карткові рахунки, зазначені у вказаних договорах.

Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що вказані кредитні договори були підписані позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 , на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідачки, що і є її безпосереднім підписом.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечує факту підписання зазначених кредитних договорів.

Проте, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 стверджує, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів. Крім того, вказує, що надані розрахунки заборгованості не можуть бути первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача.

До поданого відзиву на апеляційну скаргу ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подано до апеляційного суду нові докази на обґрунтування позиції позивача, а саме, платіжне доручення від 18.05.2023, як доказ переказу коштів позичальнику; розрахунок заборгованості за кредитним договором 9021433 від 18.05.2023; (від ТОВ «Стар Файненс Груп»); лист від 09.12.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» як доказ переказу коштів позичальнику; розрахунок заборгованості за кредитним договором 48088-04/2023 від 30.04.2023; лист від 09.12.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», як доказ переказу коштів позичальнику; розрахунок заборгованості за кредитним договором 48021-04/2023 від 30.04.2023..

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина друга статті 367 ЦПК України).

Зважаючи на те, що долучені до відзиву на апеляційну скаргу докази мають суттєве значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції долучив вказані докази до матеріалів справи в якості нових, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в спрощеному провадженні без виклику сторін, суд не роз`ясняв позивачу принцип змагальності сторін, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій щодо подання суду доказів (ст.12 ЦПК України) та принцип диспозитивності цивільного судочинства щодо збирання доказів (ст.13 ЦПК України). Доказів вручення позивачу копії ухвали суду про призначення справи до розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін матеріали справи не містять. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поважність причин неподання доказів позивачем до суду першої інстанції, суд поновлює даний строк і долучає до матеріалів справи нові докази подані позивачем разом з відзивом на апеляційну скаргу.

Позивачем надано до суду лист від 09.12.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 2919_56 в якому зазначено, що 30.04.2024 13:10:21 було здіснено поповнення карти на суму 5 000,00 грн., маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції системи іPay.ua - 230813720, призначення платежу: зачислення 5 000 грн. на карту НОМЕР_2 .

Відповідно листа від 09.12.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 2919_34 30.04.2024 12:30:00 було здійснення поповнення карти на суму 5 000,00 грн., маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції системи іPay.ua- 230804671, призначення платежу: зачислення 5 000 грн. на карту НОМЕР_2 .

Згідно платіжного доручення 100774982 від 18.05.2023 ОСОБА_1 на карту НОМЕР_2 перераховано 3 000 грн.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором № 48088-04/2023, кредитним договором № 48021-04/2023, договором про споживчий кредит № 9021433 не виконала, коштів не повернула.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

При цьому, відповідач не надала до суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ про невірність наданого банком розрахунку щодо неповернутого тіла кредитів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 48088-04/2023, кредитним договором № 48021-04/2023, договором про споживчий кредит № 9021433 за тілом кредиту.

Крім того, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором № 48088-04/2023, кредитним договором № 48021-04/2023, договором про споживчий кредит № 9021433 позивачем було надано копії кредитних договорів, договорів факторингу, витяги з реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що позивачем не надано до суду доказів виконання договорів факторингу, укладених між ним та первісними кредиторами, що ставить під сумнів набуття права вимоги до відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

При цьому, в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Виходячи із ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор лише несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

ТОФ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до суду апеляційної інстанції було подано платіжну інструкцію від 28.12.2023 № 20650 згідно якої ТОФ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило плату у розмірі 1 709 122,68 грн. оплати за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 27122023-2 від 27.12.2023.

Згідно платіжної інструкції від 03.10.2023 № 20267 ТОФ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило плату у розмірі 1 602 083,42 грн. оплати за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 28092023 від 28.09.2023.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині та вважає, що у позивача є право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо безпідставного стягнення з неї відсотків та комісії за кредитними договорами та зазначає наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України ", введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 ОСОБА_1 призвана на мобілізацію та призначена на посаду за штатом воєнного часу медичною сестрою відділом реабілітації та відновлення лікування ВОС -879249А як «молодший сержант», з 04.08.2023 зарахована до списків особового складу частини на всі види забезпечення, та є такою, що справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків (а.с.70).

У військовому квитку ОСОБА_1 міститься запис про зарахування її 04.08.2023 до військової частини НОМЕР_1 на посаду медичної сестри.

Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, відповідачка мала статус військовослужбовця Національної гвардії України та на неї поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у неї був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, чого судом першої інстанції враховано не було.

Отже, відповідно до положень матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 48088-04/2023 за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн., за кредитним договором № 48021-04/2023 за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн., за договором про споживчий кредит № 9021433 за тілом кредиту у розмірі 3 000,00 грн., оскільки в матеріалах справи немає даних, що відповідачка таке тіло кредитних договорів погасила.

Позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 19 250,00 грн. за договором № 48088-04/2023, відсотків у розмірі 19 250,00 грн. за кредитним договором № 48021-04/2023, відсотків у розмірі 9 000,00 грн. та 570,00 грн. заборгованості за комісією за договором № 9021433, не підлягають задоволенню, оскільки на ОСОБА_1 поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», щодо ненарахування процентів за користування кредитом.

Що стосується стягнення комісії, то вказана вимога позивача не підлягала задоволенню, оскільки така умова кредитних договорів є нікчемною в силу положень закону, визнання недійсними договорів в цій частині закон не вимагає, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідачки комісії.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст. 1054 ЦК України та ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та нікчемності договору в частині передбаченої сплати позичальником комісії .

Суд першої інстанції вірно стягнув тіло кредиту, оскільки грошові кошти за кредитними договорами ОСОБА_1 було отримано та не було повернуто, але враховуючи, що в резолютивній частині рішення зазначені загально стягнуті суми заборгованості за кожним з кредитних договорів та зазначена загальна сума заборгованості по трьом договорам, що створює певні труднощі суду апеляційної інстанції у викладі резолютивної частини постанови при залишенні в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту без змін. За таких обставин, суд апеляційної інстанції скасовує в повному обсязі рішення суду першої інстанції та ухвалює нове по суті позовних вимог ТОВ «ЄФ «Європейська агенція з повернення боргів».

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить також стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги № 026 від 30.10.2024; специфікцію № 3 до договору про надання правничої допомоги № 026 від 30.10.2024, згідно якого сторони погодили перелік послуг з надання правової допомоги, їх вартість та порядок розрахунків. Вартість послуг за супровід судової справи № 939/1748/24 в суді апеляційної інстанції складає 7 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Проаналізувавши обсяг наданих відповідачці послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, враховуючи, що справа призначена до розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників), та часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 5 460,00 грн. витрат на правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог, оскільки вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 суд задовольняє у частці - 78/100 (13000: 61070 = 22/100; 1/1 - 22/100= 78/100; 78/100 часток від 7 000 грн. =5 460 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн.

Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитними договорами, яка у загальному розмірі складає 61 070,00 грн.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 13 000 грн (5000+5000+3000=13 000грн. тіло кредитів).

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 644,57 (13 000* 3 028,00/ 61070,00) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, тобто пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з позивача на її користь підлягає стягненню 2 859,65 грн. понесених нею витрат по сплаті судового збору у зв`язку з подачею апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги (13 000Х3633:61070=773,35; 3633-773,35=2859,65 грн.)

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Чуб Веронікою Сергіївною , задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з поверненення боргів» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з поверненення боргів» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн. за кредитним договором № 48088-04/2023, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн. за кредитним договором № 48021-04/2023, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 000,00 грн. за кредитним договором № 9021433.

В решті позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з поверненення боргів» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з поверненення боргів» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 644,57 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з поверненення боргів» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 2 859,65 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 5 460,00 витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна