Справа № 302/2012/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області (місце знаходження: с.Синевир буд.1066 Хустського району Закарпатської області, ЄДРПОУ - 04350889), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2023 року позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Рішко С.І., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та у пред`явленому позові ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області в сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шлюб між якими було зареєстровано 17.11.1990 року виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. Та вказує, що її батьки з 2007 року разом не проживають, шлюбні відносини фактично припинили.

26.07.2014 відділом ДРАЦС по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між нею, позивачкою та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що було зроблено відповідний актовий запис №348, в результаті чого вона змінила дошлюбне прізвище з « ОСОБА_5 » на прізвище « ОСОБА_6 ».

Позивачка також вказує, що її дідом та бабою по лінії батька були ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , шлюб між якими було зареєстровано 26.07.1954 року виконкомом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №39.

У шлюбі дід і баба збудували Спадковий будинок, який був завершений будівництвом у 1975 році.

Баба ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.12.2017 року виконкомом Синевирської сільської ради.

Згідно довідки виконкому Синевирської сільради від 18.10.2023 року №1800, померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 була постійною мешканкою АДРЕСА_3 . Разом з нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 чоловік померлої; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син померлої.

На випадок смерті ОСОБА_8 заповітів не складала, спадкові справи за її майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджує інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №74600350 та №74600405 від 03.11.2023 року.

Вказує, що після смерті баби ОСОБА_8 відкрилася спадщина на її частку у праві власності на Спадковий будинок, яку шляхом постійного спільного проживання успадкували її чоловік та син, частки яких у праві власності на будинок склали: ОСОБА_7 частки; ОСОБА_3 частка.

Дід ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 13.10.2023 Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області.

Згідно довідки виконкому Синевирської сільради від 18.10.2023 року №1783, померлий ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 був постійним мешканцем АДРЕСА_3 . Разом з ним на день його смерті в даному будинку проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син померлого.

На випадок смерті ОСОБА_7 заповітів не складав, спадкові справи за його майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №74600499 та №74600721 від 03.11.2023 року.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на його часток у праві власності на Спадковий будинок, яку шляхом постійного спільного проживання успадкував його син. Та вказує, що таким чином її батько успадкував Спадковий будинок у повному обсязі, однак за життя не оформив правовстановлюючих документів на це нерухоме майно.

Батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 15.12.2022 року Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області ПЗМРУМЮ (м. Івано-Франківськ).

Згідно довідки виконкому Синевирської сільської ради від 18.10.2023 за №1781, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 був постійним мешканцем АДРЕСА_3 . Разом з ним на день його смерті в даному будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований.

На випадок смерті ОСОБА_3 заповітів не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №71937553 від 27.03.2023 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на цілу частку у праві власності на Спадковий будинок, яку успадкувала позивачка за законом, як спадкоємець першої черги.

Позивачка вказує, що інші спадкоємці у померлого ОСОБА_3 відсутні.

27 березня 2023 року, у визначений ст.1270 ЦК України строк, позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Хустського РНО Закарпатської області Сятині Т.С. із заявою про прийняття спадщини до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та цього ж дня приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №08/2023 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 70446355).

03 листопада 2023 року представник позивачки звернувся до приватного нотаріуса Хустського РНО Закарпатської області Сятині Т.С. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме на спадковий будинок, розташований в АДРЕСА_3 .

Нотаріусом було встановлено, що позивачка прийняла спадщину за майном свого померлого батька як спадкоємець за законом шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався.

Однак, постановою від 03.11.2023 року №59/02-31 приватний нотаріус Сятиня Т.С., з посиланням на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року №296/5, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку, а тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.11.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.44).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.12.2023 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.99-100),

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання по розгляду справи по суті, з викликом сторін (а.с.101-102).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Рішко С.І. не з`явилися, про день та час проведення судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду 22.01.2024 року подано письмову заяву представника позивача адвоката Рішко С.І. з проханням розглянути справу без його участі та без участі його довірителя, за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Також у поданій заяві просить залишити без розгляду вимогу про поверненян позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у разі визнання позову відповідачем (а.с.106, 112).

Представник відповідача Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 ,заперечень проти заявлених нею позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду надано заяву відповідача Синевирської сільської ради, в якій останні просять розглянути справу без участі уповноваженої особи сільської ради за наявними у справі матеріалами, проти заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечують (а.с.49).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи була повідомленою судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, до суду подано письмову заяву ОСОБА_2 , в якій остання висловила прохання провести розгляд справу № 302/2012/23 без її участі за наявними у справі матеріалами, проти заявлених позивачкою ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечує (а.с.107).

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 302/2012/23, повно і всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цієї справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Синевир Міжгірського району Закарпатської області, батьком якої є ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_4 , копія якого є в матеріалах справи (а.с.11).

26 липня 2014 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.07.2014 року серії НОМЕР_5 (а.с.12).

Дідом і бабою позивачки ОСОБА_1 по лінії батька є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , шлюб між якими було зареєстровано 26.07.1954 року виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №39, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с.13), а також свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 , копія якого є в матеріалах справи (а.с.22).

Баба позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.12.2017 року виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (а.с.14).

Згідно довідки виконкому Синевирської сільської ради № 1800 від 18.10.2023 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , була постійною мешканкою АДРЕСА_3 . Разом з нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 чоловік померлої; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син померлої (а.с.15).

На випадок смерті ОСОБА_8 заповітів не складала, спадкові справи за її майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №74600350 та №74600405 від 03.11.2023 року (а.с.16,17,55,56).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належну їй (одну другу) частку у праві власності на будинок АДРЕСА_3 , яку шляхом постійного спільного проживання успадкували її чоловік ОСОБА_7 та їх син ОСОБА_3 , частки яких у праві власності на вказаний будинок складали: чоловіка ОСОБА_7 частки; сина ОСОБА_3 частки.

Дід позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області ЗМРУМЮ від 13.10.2023 року (повторно) (а.с.18).

Згідно довідки виконавчого комітету Синевирської сільської ради від 18.10.2023 року за вих.№ 1783, померлий ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 був постійним мешканцем АДРЕСА_3 . Разом з ним на день його смерті в даному будинку проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син померлого (а.с.19).

На випадок смерті ОСОБА_7 заповітів не складав, спадкові справи за його майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №74600499 та №74600721 від 03.11.2023 року (а.с.20,21,53,54).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належні йому частки у праві власності на Спадковий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_3 , та вказану частку шляхом постійного спільного проживання успадкував його син ОСОБА_3 . Таким чином, батько позивачки ОСОБА_3 успадкував спадковий будинок за вищевказаною адресою у повному обсязі, однак за життя ОСОБА_3 не оформив правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно.

Батько позивачки ОСОБА_12 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , у віці 53 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустськомуу районі Закарпатської області від 15.12.2022 року, за актовим записом №512, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.23).

Згідно довідки Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 1781 від 18.10.2023 року, померлий ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був постійним мешканцем АДРЕСА_3 . На день смерті ОСОБА_3 в будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.24).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71937553 від 27.03.2023 року, № 74890223 від 24.1.1.2023 року приватним нотаріусом Сятиня Т.С., у Спадковому реєстрі інформація щодо складання заповітів ОСОБА_3 , відсутня (а.с.25,52).

27 березня 2023 року, у встановлений ст.1270 ЦК України строк, позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Сятиня Т.С. із заявою про прийняття спадщини до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.26).

27.03.2023 приватним нотаріусом Хустського РНО Закарпатської області Сятиня Т.С. зареєстровано спадкову справу №08/2023 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 70446355), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.27).

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Сятиня Т.С за вих. № 59/02-31 від 03.11.2023 року відмовлено ОСОБА_1 , позивачці у справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 батька ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з тих підстав, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Також у вказаній постанові нотаріуса зазначається про те, що спадщину за майном померлого ОСОБА_3 прийняла позивачка ОСОБА_1 шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Також у постанові вказано, що у встановлений законом строк ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, не звертався (а.с.28-29).

Згідно витребуваної судом спадкової справи № 08/2023, заведеної 27.03.2023 приватним нотаріусом Сятиня Т.С. за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 03.11.2023 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 , позивачка у даній справі, із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 (а.с.76).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 20.10.2023 року на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вказаний будинок побудований у 1975 році та складається з: кухні площею 12,55 кв.м., кладової площею 13,74 кв.м., санвузла площею 15,75 кв.м., господарського приміщення площею 15,54 кв.м., житлової кімнати площею 16,59 кв.м., житлової кімнати площею 17,21 кв.м., всього загальна площа складає 91,38 кв.м., згідно технічного паспорту, копії якого є в матеріалах справи (а.с.32-35).

З довідки, виданої Міжгірським бюро технічної інвентаризації за вих. № 145 від 27.10.2023 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , не зареєстровано (а.с.36).

Як вбачається з Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - житлового будинку загальної площі 91,38 кв.м., який розташований в АДРЕСА_3 зазначено, станом на дату оцінки - 07.11.2023 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить 643340,74 гривні (а.с. 37-39).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, з вищенаведеного слідує, що оскільки позивачка ОСОБА_1 спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом першої черги, прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, та на теперішній час немає можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права та питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення на користь позивачки ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , із заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_1 , позивачка по справі, у тому числі щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_3 , первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлим ОСОБА_3 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову ним не подані, інші спадкоємці відсутні, третя особа ОСОБА_2 своєю письмовою заявою від 11.12.2023 року повідомила суд, що проти задоволення позову ОСОБА_1 , вона не заперечує, спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_3 не приймала та жодних прав на йог оспадкове майно не заявляє (а.с.107), а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею, ОСОБА_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в сумі 6434,00 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що сторона позивача не заявляє вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.328,331,392,1216-1218,1258,1265,1268,1276,1297 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) - право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО