Номер провадження: 22-ц/813/1100/24
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою адвоката Кравцана Віктора Михайловича, який діє в інтересах Державного підприємства «Український державний центр «Молода гвардія» на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 19 січня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український державний центр «Молода гвардія» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Український державний центр «Молода гвардія», в якій просила поновити її на роботі за посадою директора середньої загальноосвітньої школи, ДП «УДЦ «Молода гвардія», шляхом скасування наказу №114/к/тр від 15 серпня 2022 року «Про звільнення працівників середньої загальноосвітньої школи» ДП «УДЦ «Молода гвардія» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 22 серпня 2022 року до дня поновлення на роботі. Зазначаючи, що вона працювала на посаді директора середньої загальноосвітньої школи, УДЦ «Молода гвардія», згідно зазначеного наказу від 15 серпня 2022 року її було звільнено із займаної посади з 22 серпня 2022 року на підставі пункту 6 частини першої статті 41 КЗпП України. Позивачка не погоджується з наказом про її звільнення, вважає його незаконним, оскільки її вивільнення за вище вказаною нормою є безпідставним, так як відсутній безпосередній зв`язок між повним знищенням виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця - саме з бойовими діями. Державне підприємство «Український дитячий центр «Молода гвардія» не погоджуючись з позовними вимогами направило до суду відзив на позовну заяву в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ДП «УДЦ «Молода гвардія» є державним унітарним підприємством. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року, ДП «УДЦ «Молода гвардія» відноситься до сфери управління Міністерства соціальної політики України, проте у 2022 році не було забезпечено роботою, оскільки в Україні розпочалися бойові дії, а Одеська область входить до переліку областей, де ведуться бойові дії, окрім того вказує, що майже всі працівники дитячого центру отримали допомогу у розмірі 6500 грн. Також згідно наказу від 27 травня 2022 року вищезазначене підприємство перебуває у простою строком з 01 червня 2022 року до 22 серпня 2022 року, отже відсутність організаційних та технічних умов для роботи на підприємстві була наявна, в результаті чого це і слугувало підставою для звільнення працівників, через неможливість забезпечити їх роботою (т. 1, а. с. 1-26).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 19 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український державний центр «Молода гвардія» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, задоволено у повному обсязі. В частині поновлення на роботі суд вирішив допустити негайне виконання рішення суду (т. 1, а. с. 156-158).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Кравцан Віктор Михайлович, який діє в інтересах Державного підприємства «Український державний центр «Молода гвардія» звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «УДЦ «Молода гвардія» судовий збір за подання апеляційної скарги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 19 січня 2023 року є незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального права, а також за невідповідністю висновків, викладених у рішенні, з обставинами справи. Крім того, апелянт вказує, що суд, оцінюючи у сукупності надані докази вважає, що зі сторони відповідача не було надано відповідних доказів, які б підтверджували знищення або відсутність виробничих, технічних чи організаційних умов, засобів виробництва, майна. Проте, апелянт вказував, що причиною неможливості забезпечення працівника роботою є саме відсутність виробничих, технічних та організаційних умов, а не у зв`язку зі знищенням майна, на що посилався суд. Окрім того відповідач вважає, що в умовах воєнного стану було прийнято зміни до норм чинного законодавства України, якими встановлено додаткові підстави розірвання трудового договору з боку роботодавця, з окремими категоріями працівників, виходячи саме із необхідності оптимізації праці під час дії воєнного стану в Україні. Також наголошується на тому, що приміщення та будівлі, які необхідні для функціонування Державного підприємства «Українське державне підприємство «Молода гвардія» розташовані безпосередньо в пляжній зоні м. Одеса, що на даний час, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та веденням бойових дій на території України, є небезпечним та несе загрозу життю як цивільного населення, так і для працівників центру. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо поновлення на посаді, фактично встановлює наявність відповідних умов для забезпечення праці у небезпечній зоні, зазначаючи, що саме через підприємство, працівник не виконує функції, передбачені трудовим договором (т. 1, а. с. 165-179).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження (головуючий суддя - Воронцова Л.П.) (т. 1, а.с. 186) та ухвалою від 17 квітня 2023 року справу призначено до розгляду (т. 1, а.с. 192).

У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду Воронцової Л.П., згідно рішення Вищої ради правосуддя № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 червня 2023 року, цивільну справу було розподілено на колегію суддів під головуванням судді Дришлюка А.І. (а. с. 208).

Ухвалою від 22.06.2023 справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду (т. 1, а.с. 213-215).

27.07.2023 представник апелянта подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що апелянт отримав відповідь від Одеської обласної військової адміністрації на лист із проханням надати дозвіл на відкриття для провадження оздоровчого сезону, в якому ОВА повідомили, що у зв`язку із загрозою застосування ракетно-бомбових ударів, а також незахищеність узбережжя з морського напрямку та неможливість гарантувати безпеки збереження життя і здоров`я дітей та працівників, підстави для надання дозволу на відкриття ДП «УДЦ «Молода гвардія» відсутні. Тому представник апелянта зазначає, що підприємство не вправі допустити працівника до місця своєї роботи, оскільки існує загроза для його життя. Представник апелянта надав копії листа (т. 1, а.с. 217-218).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились. Клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавали. Відповідно доч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що: обов`язковою умовою для звільнення за підставою, передбаченою п.6 ч.1 ст.41 КЗпП має бути обґрунтована неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Доказами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Представлені відповідачем по справі докази не підтверджують факту знищення (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна ДП «УДЦ «Молода гвардія». Відсутність проведення прямих бойових дій на території Одеси та Одеської області, як станом на час звільнення ОСОБА_1 та і на час розгляду даної справи є загальновідомим фактом, та не потребує доказуванню.

Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Наказом № 88-к від 30.06.2020 ОСОБА_1 продовжила роботу на посаді директора школи на умовах контракту.

Наказом генерального директора №36/2022-ОД від 27.05.2022 у зв`язку з призупиненням роботи ДП «УДЦ «Молода гвардія» через введення в Україні воєнного стану, було оголошено простій й зупинено на період з 01.06.2022 по 22.08.2022 роботу дитячого центру. Працівників під час простою було звільнено від обов`язку бути присутніми на робочих місцях з установленням оплати в розмірі 2/3 окладу.

Наказом №39/2022-Од від 10.08.2022, на підставі частини четвертої та сьомої статті 49-2 КЗпП України, було попереджено працівників середньої загальноосвітньої школи, у тому числі і ОСОБА_1 , про наступне звільнення.

Наказом №114-к/тр від 15.08.2022р. ОСОБА_1 була звільнена з посади директора середньої загальноосвітньої школи з 22.08.2022р., шляхом припинення контракту, на підставі пункту 6 частини першої статті 41 КЗпП України.

Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 4 і 6 частини першої цієї статті, проводиться, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до ч. 7 ст. 49-2 КЗпП України вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 цього Кодексу здійснюється в такому порядку: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів;

не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. У разі якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Враховуючи зміст вказаних вище норм, послідовне та логічне їх тлумачення дають підстави стверджувати, що обов`язковою умовою для звільнення за цією підставою (п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП) має бути об`єктивна неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пункт 6 частини 1 статті 41 КЗпП України був внесений до КЗпП України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01.07.2022 (законопроект № 7251). В пояснювальній записці до проекту цього закону зазначено, що у зв`язку з активними бойовими діями на території України та знищенням майна підприємств, установ, організацій, подальше ведення їх діяльності часто стає неможливим. Законопроектом пропонується запровадження додаткової підстави для звільнення працівника - неможливість забезпечувати працівникові умови праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи зазначеним працівником виробничі, організаційні, технічні потужності, засоби виробництва або майно власника або уповноваженого ним органу знищені в результаті бойових дій, а також вводиться особлива процедура вивільнення таких працівників.

Отже, виходячи з тлумачення положень п. 6 ч. 1 ст. 41 в системному ретроспективному взаємозв`язку з логікою законодавця, знищення чи відсутність умов повинні бути безпосереднім наслідком бойових дій.

За обставинами даної справи надані відповідачем-апелянтом докази не містять підтверджень знищення або відсутності виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Апелянт зазначає, що були здійснені превентивні заходи оборони в зв`язку з проведенням бойових дій в зв`язку з чим відповідач не в змозі створити умови для роботи працівників у відповідних приміщенням. Превентивні заходи оборони не свідчать про знищення (відсутність) умов для роботи через бойові дії. Крім іншого, апеляційний суд зауважує, що надані апелянтом докази не підтверджують факт настання обставин, які мають незворотний характер і свідчать про те, що в подальшому робота закладу освіти не може бути відновленою. Тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта.

Таким чином, з врахуванням вище наведеного, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кравцана Віктора Михайловича, який діє в інтересах Державного підприємства «Український державний центр «Молода гвардія» - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 19 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький