У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/138/24

2/609/114/2024

05 лютого 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Шумської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Килимар Ольги Дмитрівни про зняття заборони відчуження нерухомого майна та здійснення державної реєстрації припинення обтяження іпотекою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до Шумської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Килимар Ольги Дмитрівни про зняття заборони відчуження нерухомого майна та здійснення державної реєстрації припинення обтяження іпотекою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175,177 ЦПК України.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю за необхідне залишити її без руху з огляду на таке:

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом з тим подана позовна заява не відповідає вказаним вище вимогам закону.

Відповідно до п.4, 6 ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві позивачем зазначено у позовній заяві в статусі відповідача - Шумську державну нотаріальну контору, однак нотаріальна контора у даній категорії справ не може бути відповідачем, виходячи з наступного.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Така позиція висловлена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України від 04.07.2011року: «Нотаріус є відповідачем лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення».

У даному конкретному випадку позивачем не визначено такої позовної вимоги, як оскарження (скасування) постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій або процедури її вчинення, а також при вирішенні справ, які стосуються звільнення майна з-під арешту або заборони відчуження нерухомого майна у нотаріальної контори відсутня юридична зацікавленість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення, а тому дана юридична особа може бути залучена до участі в справі, маючи процесуальний статус - третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог.

Також позивачем у позовній заяві не зазначено про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Відповідно до глави 15 п.5.1. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони.

Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість врегулювання даних правовідносин у позасудовому порядку, яким позивач може скористатися.

Однак, всупереч зазначеному, позивачем у позовній заяві не зазначено, чи зверталася вона до Шумської державної нотаріальної контори із заявою щодо зняття заборони з нерухомого майна, та що їй було відмовлено у такому, у зв`язку із чим наявний спір про право.

Окрім того, позивачем не надано суду доказів, що підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог, зокрема, доказів відсутності заборгованості за кредитним договором, доказів неможливості отримання документів, що підтверджують факт погашення заборгованості за кредитним договором, доказів ненадання банком та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб довідки про повне погашення заборгованості, не долучено письмових доказів запису про обтяження (заборону), який міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зокрема доказів, що на час звернення до суду заборона наявна, не зазначено, якими саме діями чи то бездіяльністю і які саме права та інтереси позивача порушено, не визнано чи оспорено відповідачем, як не наведено у прохальній частині позовної заяви позовних вимог до даного відповідача, зміст позовних вимог та прохальної частини викладено нечітко, зокрема не конкретизовано, яку особу позивач просить зобов`язати вчинити дії щодо зняття заборони.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (1211,20 грн.).

Однак позивачем не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має сплатити та надати квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. за вимогу немайнового характеру, або надати докази про звільнення від сплати судового збору.

Сплату судового збору слід здійснити за наступними банківськими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Терн.обл./тг м.Шумськ/22030101, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0019703, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Шумський районний суд Тернопільської області(назва суду, де розглядається справа).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

При цьому, суд зазначає, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Водночас, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шумської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Килимар Ольги Дмитрівни про зняття заборони відчуження нерухомого майна та здійснення державної реєстрації припинення обтяження іпотекою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена та підписана 05 лютого 2024 року.

Суддя: М.В. Харлан