Справа № 530/2324/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26.12.2024 року м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря судового засідання Стрілець Л.Г., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом до ОСОБА_2 , Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

04.11.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання права власності.

На підтвердження позовних вимог вказала, що 16 травня 2014 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 купила, житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 про що свідчить попередній договір купівлі-продажу серія ВТХ № 165120 засвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу. Згідно заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , діти ОСОБА_3 , повідомлені про продаж ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та не мають жодних претензій стосовно відчуження будинку та земельної ділянки у будь-який спосіб. Малолітні та неповнолітні діти у будинку не проживають і не мають права користування вищевказаним будинком, а також в наслідок відчуження будинку та земельної ділянки не буде порушено їх права як спадкоємців та законних інтересів інших осіб. Згідно умов договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , як покупець до укладання основного договору зобов`язана підготувати документи, необхідні для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу нерухомості. На даний час ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 24 квітня 2015 року про що свідчить довідка видана Тарасівським старостинським округом № 03.14-05/650 та згідно даних погосподарського обліку книги №2, особовий рахунок № НОМЕР_1 вказаний житловий будинок значиться за ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Фактично договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу, який розташований по АДРЕСА_1 відбувся. Згідно п.2.6. Попереднього договору ОСОБА_1 повністю сплатила ОСОБА_3 8000 гривень як повний розрахунок за продаж нерухомості, а саме за житловий будинок садибного типу, який розташований по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 користується майном, сплачує всі необхідні комунальні послуги, проживає разом зі своєю сім`єю. ОСОБА_2 , не претендує на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 та не заперечує, щодо визнання права власності на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , у посвідченні договору купівлі- продажу нотаріус відмовив ,оскільки подавець ОСОБА_3 померла, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області 06.11.2024 року відкрито загальне провадження по справі, підготовче судове засідання призначено на 02.12.2024 року, яке було відкладено до 13.12.2024 року (а.с. 23).

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області 13.12.2024 року призначено по справі судовий розгляд ( а.с.47).

В судове засідання позивач та її представник адвокат Тараненко С.О. не з`явилися, до суду подали заяву, про розгляд справи за їх відсутності( а.с.54), позовні вимоги підтримали, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав ( а.с.55), представник відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області не з`явився, належним чином повідомлений , заперечень проти позову не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування ", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження .

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено ,що заявником по справі являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_7 купила, житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується попереднім договором купівлі-продажу серія ВТХ № 165120,який засвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу ( а.с.9). Згідно умов договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , як покупець до укладання основного договору зобов`язана підготувати документи, необхідні для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу нерухомості. На даний час ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 24 квітня 2015 року про що свідчить довідка видана Тарасівським старостинським округом № 03.14-05/650 та згідно даних по господарського обліку книги №2, особовий рахунок № НОМЕР_1 вказаний житловий будинок значиться за ОСОБА_1 ( а.с.7). ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 98 років померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 ( а.с.14). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.15).

Вказаний будинок складається з будівель: житлового будинку ( літ. А-1), літня кухня (літ.-Б), погріб ( літ. б), сарай (літ. б1), сарай (літ. б2), сарай (літ. В), вбиральня (літ. Г) , навіс (літ. Д) , ворота огорожі (№1) , огорожа (№2) , що розташований за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.11-13).

Звернувшись до Зіньківської державної нотаріальної контори щоб укласти договір купівлі - продажу на нерухоме майно житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 неможливо, оскільки ОСОБА_3 яка є продавцем згідно попереднього договору померла ,а тому посвідчити договір купівлі-продажу не можливо (а.с.16), у зв`язку з чим позивач звернулася до суду (а.с. 2-4).

Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Положеннями ч. 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються потягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Отже, предметом попереднього договору є саме укладання у майбутньому основного договору на умовах та у строки, визначені попереднім договором.

Істотною умовою попереднього договору є строк укладання основного договору, який повинен бути зазначений у попередньому договорі.

У попередньому договорі повинні також міститися умови про предмет основного договору, а також інші умови, за якими сторони вже досягли згоди, а саме: про ціну, порядок передачі об`єкта, місце та час нотаріального оформлення договору, порядок несення витрат тощо.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що попередній договір являє собою організаційну угоду, яка не впливає на правовий режим майна, яке буде предметом основного договору.

Із наведених визначень, які розкриваються у ст. 635 ЦК України, витікає правова сутність попереднього договору, яка полягає у виконанні таких функцій, як - спонукання до укладання в майбутньому основного договору шляхом встановлення відповідного обов`язку та фіксація умов основного договору.

Відповідно до стаття 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з п.11 ч.1 ст.346 ЦК України у разі смерті власника право власності припиняється.

Відповідно до статті 381 Цивільного кодексу України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі продажу житлового будинку, згідно заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , діти ОСОБА_3 , були повідомлені про продаж ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та не мають жодних претензій стосовно відчуження будинку та земельної ділянки у будь-який спосіб. Малолітні та неповнолітні діти у будинку не проживають і не мають права користування вищевказаним будинком, а також в наслідок відчуження будинку та земельної ділянки не буде порушено їх права як спадкоємців та законних інтересів інших осіб, дана заява засвідчена приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу 16.05.2014 року на бланку серії ВТХ № 165121( а.с.10). ОСОБА_2 , не претендує на спірний житловий будинок і не заперечує, щодо визнання права власності за ОСОБА_1 ,а тому суд приходить до висновку ,що визнання права власності на вищезазначений житловий будинок за позивачем не порушує права та інтереси інших осіб ,попередній договір відбувся, оскільки ОСОБА_1 повністю сплатила ОСОБА_3 кошти за будинок в сумі 8000 грн та користується даним майном на даний час, а оскільки продавець ОСОБА_3 померла , тому посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна ,яке було предметом попереднього договору (житлового будинку) неможливо, враховуючи вище викладене, суд приходе до висновку про задоволення позову.

ВС України роз`яснив, що однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. (постанова від 06.09.2017 у справі № 6-1288цс17).

Тобто обов`язковою умовою є з`ясування судом обставин неможливості посвідчити договір купівлі - продажу на час звернення до суду . Судом з`ясовано , що продавець житлового будинку на даний час померла , спадкоємці ОСОБА_3 яка була продавцем по попередньому договорі - відповідач по справі ОСОБА_2 претензій до ОСОБА_1 немає , позовні вимоги визнав .

Суд зазначає, що стороною позивача позов був пред`явлений до відповідача ОСОБА_2 , який є спадкоємцем померлої продавця нерухомого майна відповідно до попереднього договору , та суд вважає його належним відповідачем , оскільки відповідно до правового поля у нього залишалось право на спадкування майна після смерті ОСОБА_3 , оскільки правовстановчі документи залишились на ім`я померлої ОСОБА_3 до звернення із цим позовом до суду . Також стороною позивача ОСОБА_1 - відповідачем була зазначена Зіньківська міська рада Полтавського району Полтавської області .

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тому суд приходе до переконання , що Зіньківська міська рада не є належним відповідачем по даній справі, оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76 , 81 , 141, 200 , 258, 263, 264, 354 ЦПК України, ст.328,334,635 ЦК України, суд, -

вирішив:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Тараненко Сергієм Олександровичем до ОСОБА_2 , Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання права власності - задовольнити частково .

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , право приватної власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку ( літ. А-1), літня кухня (літ.-Б), погріб ( літ. б), сарай (літ. б1), сарай (літ. б2), сарай (літ. В), вбиральня (літ. Г) , навіс (літ. Д) , ворота огорожі (№1) , огорожа (№2).

3. В частині позовних вимог до Зіньківської міської ради Полтавського району Полтавської області як відповідача по даному спору - відмовити , як до неналежного

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Ситник