05.02.2024 Справа № 756/5396/23
Ун.№756/5396/23
Пр.№2/756/410/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Любін А.Ю.
за участю
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідачаКарпіленко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до Фонду соціального страхування України про визнання незаконним та скасування наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 28.03.2023 N?71-к «Про звільнення ОСОБА_3 », поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділу звітності та планування доходів управління по роботі зі страхувальниками виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні 15.08.2023 допущено процесуальне правонаступництво відповідача Фонду соціального страхування України його правонаступником Пенсійним фондом України.

Представником відповідача Пенсійним фондом України заявлено клопотання про закриття провадження у справі з посиланням на те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки штат працівників Пенсійного фонду України складають посади державної служби, умови призначення (переведення, звільнення) на які визначаються Законом України «Про державну службу». Позивачем заявлено вимоги про поновлення її на роботі у Фонді соціального страхування України, що є неможливим у зв`язку з його припиненням, а Пенсійний фонд України не має повноважень щодо поновлення позивача на попередньо займаній посаді. Припинення Фонду соціального страхування України, а також те, що поновлення позивача на посаді можливо лише у структурі Пенсійного фонду України, тобто спір має публічно-правовий характер, оскільки пов`язаний зі вступом на державну службу.

Представник позивача проти закриття провадження заперечував, посилаючись на те, що на момент звільнення з посади позивачка не мала статусу державного службовця, правовідносини між нею та Фондом соціального страхування України унормовувались положеннями КЗпП України, а тому спір не має публічно-правового характеру. При цьому посилався на судову практику вирішення цього питання у аналогічних спорах.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) зазначено: «юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про скасування наказу Фонду соціального страхування України від 28.03.2023 № 71-к про її звільнення з посади головного спеціаліста відділу звітності та планування доходів управління по роботі зі страхувальниками виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та поновлення її на цій посаді.

Отже, на час звільнення позивачка працювала на посаді головного спеціаліста відділу звітності та планування доходів управління по роботі зі страхувальниками виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції до 01 січня 2023 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 6.1 Типового положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року № 6, оплата праці працівників Управління здійснюється за рахунок коштів Фонду.

01 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ, яким вирішено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

З 01 січня 2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків від Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України.

20.06.2023 Фонд соціального страхування припинено згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Правонаступником Фонду вказано Пенсійний фонд України.

Відповідно до статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 59 ГК України передбачено, що припинення діяльності суб`єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

У разі приєднання одного або кількох суб`єктів господарювання до іншого суб`єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов`язки приєднаних суб`єктів господарювання.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в частині поновлення її на посаді головного спеціаліста відділу звітності та планування доходів управління по роботі зі страхувальниками виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у цьому випадку мають бути покладені на Пенсійний фонд України як правонаступника припиненого Фонду соціального страхування.

Припинення Фонду соціального страхування шляхом приєднання до Пенсійного фонду України не свідчить про відсутність підстав для поновлення її на посаді в ліквідованій юридичній особі, оскільки має наслідком (у випадку обґрунтованості позовних вимог) зобов`язання поновити позивачку на посаді правонаступником припиненого роботодавця, тобто Пенсійним фондом України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, і відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2023 у справі №442/3240/23-ц.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З цих підстав, суд вважає правильним закрити провадження у цій справі, роз`яснивши позивачу, що заявлені нею вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.255 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 05.02.2024

Суддя: А.М.Майбоженко