Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2594/23
07 лютого 2024 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді - Бурдун Т.А.,
за участі секретаря судового засідання - Дмитрук С.І.,
представника позивача- адвоката Госедло О.Д.,
представника відповідача- адвоката Голіней Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2024 року у цивільній справі №348/2594/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей- задоволено частково.

29.01.2024 представник позивача - адвокат Госедло О.Д. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві просив проводити розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у заяві просила проводити розгляд справи проводити без її участі та її довірителя. Витрати на правничу допомогу просить стягнути згідно чинного законодавство пропорційно задоволеним вимогам.

Зі змісту ст. 270 ч. 4 Цивільного процесуального кодексу України, вбачається, що сторони або інші учасники справи викликаються в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення лише в разі необхідності.

У зв`язку з цим, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2024 року у цивільній справі №348/2594/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей- задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2011 року у цивільній справі № 2-61/11 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини- доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2422,40 грн. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання( а.с. 43-47).

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: 1) на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За приписами ч. ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При ухваленні рішення від 23.01.2024 року у справі №348/2594/23 суд не вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки даних про ці витрати у розпорядження суду не було подано. У судовому засіданні 23.01.2024 року представник позивача - адвокат Госедло О.Д. повідомив суд, що докази понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Отже, протягом зазначеного строку адвокат Госедло О.Д. зробив відповідну заяву та протягом п`яти днів після ухвалення рішення подав до суду докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги подано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги від 22.10.2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2023 на суму 3000,00 грн., платіжну інструкцію № 128877282.1:WEB від 27.1.2023 про сплату ОСОБА_1 на поточний рахунок адвоката Госедло О.Д. суми у розмірі 3000,00 грн. за надання правничої допомоги.

Доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідач та представник відповідача суду не надали, разом з тим, у заяві представник відповідача просить стягнути такі витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд встановив, що позивач надав належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу у цій справі.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини, категорію та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог 1714,20 грн. (3000,00 грн. х 57,14 %), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 270, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача - адвоката Госедло О.Д. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 348/2594/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1714 (одна тисяча сімсот чотирнадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.А.Бурдун