Справа № 289/1900/23
Номер провадження 2/289/64/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Радомишль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість по прострочених процентах в сумі 17404,80 доларів США, що еквівалентно на день звернення до суду в сумі 636469,17 грн. з вартості предмету іпотеки: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,8 кв.м, яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого 26.07.1993 виконкомом Радомишльської міської ради та зареєстроване у Житомирському бюро інвентаризації 20.07.1993, номер запису 125 в книзі 1, а також стягнути понесені судові витрати в сумі 9547,03 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.09.2008 між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі - ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК»), правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 08/08-Ф/22. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_1 та майновими поручителями був укладений договір іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Мельниченко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №2477, що є невід`ємною частиною кредитного договору. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, 06.09.2011 Радомишльським районним судом Житомирської області ухвалено рішення у справі №2-141/2011, згідно якого стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 21885,22 доларів США та 20642,04 грн. заборгованості за кредитним договором від 18.09.2008, судові витрати по справі по 910 грн. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №08/08-Ф/22 від 18.09.2008 в розмірі 21885,22 доларів США та 20462,04 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,8 кв.м, яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого 26.07.1993 виконкомом Радомишльської міської ради та зареєстроване у Житомирському бюро інвентаризації 20.07.1993, номер запису 125 в книзі 1, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Станом на день звернення з даним позовом рішення суду від 06.09.2011 в повному обсязі не виконано.

Посилаючись на те, що на даний час відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає, вважає, що це є порушенням законних прав позивача.

Ухвалою судді від 24.08.2023 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 42).

11.10.2023 на електронну адресу суду від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли заява про застосування строків позовної давності та відзив. В поданій заяві зазначили, що позивач має намір стягнути заборгованість за період з 12.03.2017 по 16.01.2023, тобто за 6 років. Так, про порушення своїх прав позивачу стало відомо ще у 2011 році, що підтверджується рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області у справі №2-141/11 від 06.09.2011. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», у зв`язку із чим у задоволенні позову відмовити. У відзиві ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зазначили, що як вбачається із рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.09.2011 позивач використав своє право на пред`явлення майнових вимог, в тому числі і до майнових поручителів, тобто таке звернення стягнення на предмет іпотеки повинно здійснюватися на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку». В рішенні суду вже було вказано про загальний розмір майнових вимог, при цьому покладення на майнового поручителя додаткових вимог, які не передбачені договором та без визначення вартості, в тому числі продажу предмета іпотеки є недопустимим. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладали договір поруки з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», тому вони не є солідарними боржниками за основним зобов`язанням. Сама ж солідарна відповідальність майнового поручителя у разі порушення боржником основного зобов`язання не передбачена законом. Окрім того, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 просять суд провести розгляд справи без їх участі (а.с. 50-58).

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі до суду також не з`явилися, однак, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, тому суд розглянув справу без їх участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін.

Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18.09.2008 між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08/08-Ф/22, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 23000 доларів США на строк з 18.09.2008 по 17.09.2018 або по день визначений в п. 1.6 та/або в п. 3.3.11. цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 14,4 % річних (а.с. 6-9).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, який посвідчений 18.09.2008 Мельниченко Н.М., приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за №2477 (а.с. 10-13).

За умовами договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, власниками якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , а саме: квартира АДРЕСА_1 .

Скориставшись кредитними коштами, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитних платежів, унаслідок чого за кредитним договором утворилась заборгованість. У зв`язку з цим, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.09.2011 у справі № 2-141/2011 позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 21885,22 доларів США та 20462,04 грн. заборгованості за кредитним договором від 18.09.2008 солідарно та судові витрати по справі по 910 гривень з кожного. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №08/08-Ф/22 від 18.09.2008 в розмірі 21885,22 доларів США та 20462,04 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло виданого 26.07.1993 виконкомом Радомишльської міської ради та зареєстроване у Житомирському бюро інвентаризації 20.07.1993 року, номер запису 125 в книзі 1. Вказаним судовим рішенням застосовано спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення (а.с. 14-15).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 05.09.2012 в частині задоволення позову про виселення рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.09.2011 скасовано, відмовлено ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про виселення з квартири АДРЕСА_1 , в решті рішення залишено без змін (а.с. 16-18).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У кредитному договорі сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту 17.09.2018.

Натомість, до закінчення строку дії кредитного договору, а саме у 2011 році, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та за вищевказаними судовими рішеннями було стягнуто з відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 18.09.2008 № 08/08-Ф/22 та звернуто стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання, зокрема, щодо строку дії договору.

Отже, фактично після закінчення строку кредитування, який було змінено ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» у 2011 році, останнє безпідставно продовжило нараховувати відповідачеві ОСОБА_1 , зокрема, проценти за користування кредитними коштами, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за період з 12.03.2017 по 16.01.2023 (а.с. 19-20).

Наведене узгоджується з постановою Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2022 у справі №592/11973/16-ц.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що у 2011 році пред`явивши позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки банк втратив право нараховувати проценти за кредитом у відповідності до положень статей 530, 1048, 1050 ЦК України, тому суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо нарахування указаних видів заборгованості поза межами кредитування.

Посилання ПАТ АБ «Укргазбанк» на те, що зобов`язання за кредитним договором не припинено, а тому кредитор вправі нараховувати проценти за користування кредитом, є безпідставними та спростовуються правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Водночас, позивач не наполягає на вирішенні питання про стягнення компенсаційних виплат відповідно до статті 625 ЦК України, що з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства унеможливлює застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої указаною статтею цивільного законодавства України, за невиконання грошового зобов`язання.

Що стосується клопотання відповідачів про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає, що позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Беручи до уваги, що суд дійшов до висновку, що права позивача не порушені за захистом яких він звернувся до суду, тому відсутні правові підстави для застосування позовної давності.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 264-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (місцезнаходження: вул. Єреванська, буд. 1, м. Київ, 03087, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО