Справа № 740/4809/24
Провадження № 2/740/1443/24
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс», товариство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 456326283 від 25.06.2021 у розмірі 49 546,47 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого - 28 листопада 2019 року. У подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткові угоди № 19, 26, 27, якими строк дії договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався. Виконання умов указаного договору здійснювалося протягом всього часу його дії. За договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалося відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, які не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. Надалі між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено додаткові угоди № 2, 3, згідно з якими строк дії договору факторингу № 05/0820-01 продовжено до 30.12.2024. У подальшому 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому; перехід прав вимоги до боржників від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» відбулося в момент підписання ними акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого ТОВ «ФК «Ейс» стало кредитором відносно боржників та набуває відповідні права вимоги. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 49 546,47 грн.

25.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 456326283 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. На підставі вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 27 750,00 грн. Під час передачі прав вимоги за договорами факторингу право вимоги за кредитним договором № 456326283 від 25 червня 2021 року перейшло до позивача у розмірі 49 546,47 грн. ТОВ "ФК "Ейс" належним чином доведено факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 , у результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, які не виконані ним у повному обсязі.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09 жовтня 2024 року 12-00 год., яке в подальшому відкладено на 16 грудня 2024 року 09-30 год.

Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. Крім цього, на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань - не подавав.

З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом установлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року. Згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з п. 1.3 указаного договору право вимоги усі права клієнта за кредитним договором, у тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Строк дії вказаного договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався сторонами, востаннє до 31 грудня 2022 року, шляхом підписання додаткових угод № 19, 26, 27.

Згідно з реєстром прав вимоги № 151 від 14.09.2021 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 456326283 від 25.06.2021 у розмірі 54 600,97 грн, із яких: 27 750,00 грн - заборгованість за основним боргом; 26 850,97 грн заборгованість за процентами (а. с. 51, 52).

05.08.2020 між до ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а. с. 36-38).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023, на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 456326283 від 25.06.2021, у розмірі 49 546,47 грн, із яких: 27 750,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 21 796,47 грн заборгованість за процентами (а. с. 19).

У подальшому між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено додаткові угоди № 2 та № 3, якими строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 продовжувався сторонами, востаннє до 30.12.2024.

У подальшому 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору (а. с. 20-23).

Відповідно до реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024, до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 456326283 від 25.06.2021 у розмірі 49 546,47 грн, із яких: 27 750,00 грн прострочене тіло кредиту; 21 796,47 грн прострочені проценти (а. с. 47-48).

Згідно з випискою з особового рахунку станом на 22.07.2024 заборгованість за кредитним договором № 456326283 від 25.06.2021 становить 49 546,47 грн, із яких: 27 750,00 грн за сумою кредиту; 21 796,47 грн за процентами (зворот а. с. 69).

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано договір № 456326283 від 25 червня 2021 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, згідно з умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 27 750,00 грн зі сплатою відсотків річних у розмірі 0,69 % у день від суми кредиту за час користування ним; строк кредитування 126 днів (а. с. 44-46).

До позову додано заявку про отримання грошових коштів у кредит від 25 червня 2021 року, відповідно до якої відповідач вказує персональні дані для отримання кредиту (зворот а. с. 50).

Отримання ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 27 750,00 грн підтверджується довідкою № 07/2024 ПАТ КБ «Приватбанк» та платіжним дорученням № 8895а94b-7882-4324-b78f-6tbb7e35047f від 25 червня 2021 року (а. с. 53, 54, 70).

Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором за ОСОБА_1 рахується заборгованість, а саме: 27 750,00 грн тіло; 26 850,97 грн проценти (а. с. 11).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та у зв`язку з цим відсутність підстав для задоволення позову.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231», передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений між ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 25 червня 2021 року, натомість договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон плюс», укладений 28.11.2018. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , і в первісного кредитора не виникло права вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Оскільки ТОВ «Таліон плюс» право вимоги стосовно відповідача як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05.08.2020 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 17.07.2024 ТОВ «ФК «Ейс», яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором № 456326283, укладеним 25 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Доводи сторони позивача про те, що договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 456326283, було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть у майбутньому, суд вважає необґрунтованими, оскільки додатковими угодами лише продовжувався строк дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, при цьому обсяг прав та обов`язків сторін за цим договором додатковими угодами не змінювався. Ці додаткові угоди не є новими договорами факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача за кредитним договором, який укладено 25 червня 2021 року.

Таким чином, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги стосовно ОСОБА_1 за кредитним договором № 456326283 від 25 червня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», відповідно від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та відповідно від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс».

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 141, 223, 274 - 279, 280 - 284, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко