26.12.2024 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/569/24
Провадження № 2/533/196/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Заворотної К.Ю.,

представника відповідача адвоката Гонтара В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором.

У позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості у загальному розмірі 50855,00 грн, у тому числі:

1) за договором позики № 7894755 у розмірі 32000,00 гривень, що складається із суми:

- заборгованості за основною сумою боргу 8000,00 гривень;

- заборгованості за відсотками 24000,00 гривень;

2) за кредитним договором № 100517922 у розмірі 18 855,00 гривень, що складається із:

- заборгованості за основною сумою боргу 4500,00 гривень;

- заборгованості за відсотками 13500,00 гривень;

- заборгованості за комісією 855,00.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, за відсутності представника позивача, та у випадку неявки в судове засідання відповідача - ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Процесуальні рішення та дії у справі

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 22.08.2024 (т.с. 1 а.с. 57-60).

Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачу протягом 20 днів з дня отримання ухвали надати до суду докази на підтвердження власних позовних вимог, зокрема факту видачі позики та кредиту відповідачу (виписки за банківськими рахунками, меморіальні ордера, платіжні доручення тощо), та детальні розрахунки заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 78947755 та за кредитним договором №100517922 зі зазначенням розміру процентної ставки, періоду нарахування процентів, суми заборгованості за кожним періодом.

03.07.2024 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича надійшло клопотання, у якому представник відповідача просив суд приєднати його до справи в системі «Електронний суд», надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи в електронній формі, здійснювати розгляд справи у режимі відеоконференцзв`язку (т.с. 1 а.с.63). Клопотання було судом задоволено.

Також 03.07.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Гонтарем В.М. подано відзив на позовну заяву (т.с. 1 а.с. 66-72).

Ухвалою суду від 04 липня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено (т.с. 1 а.с.75-76).

12.07.2024 представником позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Мельник Іриною Сергіївною подано відповідь на відзив та додаткові докази, у тому числі ті, які було ухвалою суду від 26.06.2024 запропоновано надати позивачеві (т.с. 1 а.с. 81-121).

Також 12.07.2024 на адресу суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів (т.с. 1 а.с. 122-129).

15 липня 2024 року представником позивача, на виконання вимог ухвали суду, надано докази, а саме: довідку про зарахування коштів на платіжну карту клієнта, розрахунок заборгованості за договором від 23.05.2023 № 78947755, платіжне доручення від 27.05.2023 про перерахування коштів відповідачу за договором № 100517922, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 100517922 (т.с. 1 а.с. 131-146).

24 липня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Гонтарем В.М. подано заперечення (на відповідь на відзив) (т.с. 1 а.с. 147-150).

Ухвалою суду від 22.08.2024 у задоволенні клопотання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування доказів від АТ «УніверсалБанк» та АТ «Акцент-Банк» відмовлено. Цією ж ухвалою суду витребувано від АТ «Універсал Банк» та АТ «Акцент-Банк» докази за ініціативою суду. Оголошено перерву у судовому засіданні до 01.10.2024 до 10 години 00 хвилин (т.с. 1 а.с. 175-181).

28.08.2024 від АТ «Універсал Банк» до суду надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 22 серпня 2024 року (т.с. 1 а.с. 187).

06.09.2024 від АТ «Акцент-Банк» до суду надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 22 серпня 2024 року (т.с. 1 а.с. 190-191).

23.09.2024 від представниці відповідача ОСОБА_1 - адвоката Войтович Людмили Василівни надійшла заява про надання їй доступу до справи у системі «Електронний суд» (т.с. 1 а.с. 193-194). Заява задоволена, доступ надано.

30.09.2024 від представниці відповідача ОСОБА_1 - адвоката Войтович Людмили Василівни надійшла заява про відкладення судового засідання (т.с. 1 а.с. 198-199).

01.10.2024 від представника відповідача адвоката Гонтара Валерія Миколайовича надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (т.с. 1 а.с. 200-202).

Протокольною ухвалою суду від 01.10.2024 відкладено судове засідання на 14.11.2024 на 09 годину 00 хвилин.

02.10.2024 від представниці відповідача ОСОБА_1 адвоката Войтович Людмили Василівни через «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, у яких представниця відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн (т.с. 1 а.с. 205-218).

17.10.2024 від позивача через «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких позивач прохав суд заперечення на відповідь на відзив відповідача залишити без розгляду, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача понесені судові витрати, та надав докази, а саме: довідку про зарахування коштів на платіжну карту клієнта (т.с. 1 а.с. 220-231).

Ухвалою суду від 14.11.2024 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Гонтара Валерія Миколайовича та витребувано від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у строк 10 днів з дня отримання ухвали копію Акту прийому-передач реєстру боржників № 2 за договором факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року; копію реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року; копію акту прийому-передачі реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; копію додаткової угоди № 13 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Оголошено у судовому засіданні перерву до 25 грудня 2024 року (т.с. 1 а.с. 247-251).

17.11.2024 від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду (т.с. 2 а.с. 8-10) з доказами для долучення до матеріалів справи (т.с. 2 а.с.11-31).

Справу розглянуто 25 грудня 2024 за участю представника відповідача Гонтара В.М.

Аргументи сторін

Позиція позивача (т.с. 1 а.с. 3-7, 81-94, 122-123, 131-134)

Щодо договору позики від 23.05.2023 № 7894775

23 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики № 7894775.

За умовами договору позики позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики.

Договір позики був укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи зі застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно зі Законом України «Про електронну комерцію»

Усупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого обов`язку з повернення позики.

14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило за плату ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги до відповідача у сумі 32000,00 грн, з яких 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 24000,00 грн сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Не погодившись з аргументами відповідача, викладеними у відзиві, у відповіді на відзив на позовну заяву позивач додатково пояснив порядок укладення договору в електронній формі.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, то зазначив, що пунктом 6.5 договору позики передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку не повернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частину) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів та позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо кредитного договору від 27.05.2023 № 100517922

27.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 100517922.

Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема на сайті товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до умов кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.

За умовами кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого обов`язку.

28.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило за плату ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги до відповідача у сумі 18855,00 грн, з яких 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13500,00 грн сума заборгованості за відсотками та 855,00 грн сума заборгованості за комісією.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Не погодившись з аргументами відповідача, викладеними у відзиві, у відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що укладаючи договір сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку зі простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою підпису одноразовим ідентифікатором.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що жодної умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було. Не містить він і будь-яких інших несправедливих умов. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів, відповідачем при укладенні договору висловлено не було.

Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання, до суду не подано. Зазначав, що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався.

Інформація надана первісним кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена у чіткій, зрозумілій та доступній формі. При цьому, саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора.

Тому, на думку позивача, укладений кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Твердження відповідача щодо недотримання первісним кредитором вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є нічим іншим, як намаганням відповідача уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації, у разі невиконання зобов`язання за договором, є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів.

На думку позивача, ним доведено факт укладання вищевказаних договорів відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Щодо відступлення права вимоги, позивач стверджував, що договорами факторингу передача повідомлення боржнику про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не передбачено. На підтвердження відступлення права вимоги позивачем надано до суду платіжні інструкції про оплату за відступлення права вимоги.

У підсумку, позивач уважав, що враховуючи викладене у позовній заяві та відповіді на відзив, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі, - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже, на думку позивача, є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

При нормативному обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на ст. 131-2 Конституції України, статті 3, 6, 11, 202-205, 207, 215-235, 509, 512, 514, 516, 525-526, 530, 549, 599, 610-612, 625-628,633-634 638-639,640-642, 644, 1046-1049, 1051-1052, 1054-1055, 1056-1, 1076, 1082, ЦК України, статті 19, 58, 60-61, 76, 81, 8395, 133, 175, 179, 274, ЦПК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статті 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський обіг та фінансову звітність в Україні», постанова Національного Банку України №705 від 05 листопада 2014 року, статті 11, 18 Закону України «Про захист споживачів», правові висновки Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року (справа №6-979цс15), від 02 грудня 2015 року (справа №6-1341цс15), від 23 березня 2020 року (справа №404/502/18), від 09 вересня 2020 року (справа №732/670/19),від 16 грудня 2020 року (справа №561/77/19), від 12 січня 2021 року (справа №524/5556/19).

У судове засідання представник позивача не з`явився, у заявах по суті просив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Позиція відповідача (т.с. 1 а.с. 66-71, 147-148)

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гонтар Валерій Миколайович з пред`явленими позовними вимогами не погодилися.

У відзиві на позовну заяву та у запереченнях (на відповідь на відзив) представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, є необґрунтованими та безпідставними з таких підстав:

-позивачем не надано суду жодних первинних документів (їхні засвідчені копії), що могли б підтвердити факт видачі кредиту та наявну суму заборгованості позичальника станом на дату подання позову, не надано належним чином оформлених витягів про стан рахунків позичальника, даних балансу, меморіальних ордерів, квитанцій, будь-які інші первинні документи;

-розрахунки заборгованості не можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості, оскільки не є касовими документами та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»;

-розрахунки заборгованості за кредитними договорами, наданими Позивачем, не можуть бути прийнятим в якості належних та допустимих доказів по справі;

-за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі;

-витяги з реєстру боржників до договорів факторингу не містять підписів клієнта, тому вони є юридично неспроможними з точки зору їх належності і допустимості як доказів. Відтак, з огляду на те, що інших ніяких документальних доказів переходу права вимоги до відповідача позивачем від попередніх кредиторів не додано, це право нічим не підтвердженим та не доведеним належним чином;

-позивач не надав до суду докази відкриття відповідачем клієнтського рахунку та встановлення на ньому кредитного ліміту і його розміру, тобто не надав доказів того, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання перед відповідачем;

-відсутні первинні докази надання банком відповідачу кредиту, його розміру, можливого часткового повернення кредиту відповідачем, що не дає підстав робити висновок про те, що відповідач отримав кредит і порушив свої зобов`язання щодо його повернення, а також про заборгованість та її розмір;

-попри недоведеність позивачем самого факту отримання тіла кредиту відповідачем, представник уважав невірно нарахованими відсотки у позові за ним.

За умовами пп. 2.1.-2.3 кредитного договору № 7894755 відповідачу надавався кредит у розмірі 8000,00 грн на загальний строк кредитування 30 днів, тобто з 23.05.2023 до 22.06.2023, процентна ставка за яким складала 2,70 % або 2700 грн. У той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості, складено його за період поза межами обумовленого сторонами строку кредитування, і заборгованість складає вже 24000 грн. Тобто позивач наводить суму відсотків, яка не відповідає умовам Кредитного договору та правовій позиції Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, не підтверджена математичними розрахунками, з її розміру неможливо встановити за який період її обраховано, відтак, вона не підтверджена належним чином.

За припущенням представника відповідача, гіпотетично обґрунтованими можуть бути лише позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за відсотками за цим кредитним договором у розмірі за один місяць, враховуючи правову позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. В іншій частині позовні вимоги щодо заборгованості за відсотками за наведеним Кредитним договором є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Також, представник відповідача звертав увагу суду на докази надані позивачем на виконання ухвали суду, а саме:

- на сторінці 7 є ксерокопія платіжного доручення, нібито, від ТОВ «Мілоан», яке не містить ні підпису ні відмітки банку про його оплату. Реквізити отримувача коштів відсутні. Тому, дана ксерокопія однозначно не може бути належним та допустимим доказом перерахування та отримання коштів;

- на сторінці 11-15 вміщено ксерокопія документа без підпису та дати під назвою «відомості про щоденні нарахування та погашення». Що саме, хто і кому нараховував з цієї ксерокопії встановити неможливо.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не дотримався вимог ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України, розуміючи про складнощі у отриманні доказів від первісних кредиторів, він не подав суду заяву про їх витребування від банків.

Відповідач наполягав на необґрунтованості позову, та, відповідно, відсутності підстав для його задоволення взагалі.

При нормативному обґрунтуванні власної позиції посилалася на статті 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України; статті 83, 95 ЦПК України; статті 1, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський обіг та фінансову звітність в Україні», п. 5.6 «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» затверджений постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України від 18 червня 2003 року № 254, правові висновки Верховного Суду у справі № 161/16891/15-ц (постанова від 30 січня 2018 року); у справі № 364/737/17 (постанова від 14 червня 2018 року), у справі № 444/9519/12 (постанова від 28 березня 2018 року).

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Гонтар В.М. прохав відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Наполягав на тому, що позивач не довів, що у нього є якість правовідносини з відповідачем. У матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем за право вимоги первісним кредиторам, що є самостійною підставою для відмови у позові. Позивачем не надано первісних документів на підтвердження факту видачі грошових коштів відповідачу. Первісні кредитори мали б передати всі первинні документи позивачеві після відступлення права вимоги. Ксерокопії, створені позивачем, не можуть підтверджувати позовні вимоги. Визнаючи у своїх письмових поясненнях факт відсутності первинних документів, позивач автоматично позбавляється права вимоги. Повідомлення про перехід права вимоги до позивача відповідач ніколи не отримував. Платіжних доручень про перерахування коштів немає. Представник відповідача мав сумніви що відповідності наданих позивачем копій та витягів з оригіналів доказів їх оригіналам, відповідно, вважав надані позивачем докази неналежними. Стверджував, що відповідач ніколи не отримував коштів від первісних кредиторів, а позивач не довів, що платіжна картка, маска якої міститься у матеріалах справи, дійсно належить відповідачеві. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У письмових поясненнях представниці відповідача ОСОБА_1 адвоката Войтович Людмили Василівни, поданих через «Електронний суд» 02.10.2024, викладені інші аргументи щодо заперечень проти позовних вимог, які суд не бере до уваги та залишає без розгляду з підстав, що будуть викладені у мотивувальній частині рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Щодо договору позики № 1

23 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (за договором позикодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (за договором позичальник) було укладено договір позики (на умовах повернення позики у кінці строку позики) № 78947755 (надалі також договір позики або договір № 1) шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції зі застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно зі Законом України «Про електронну комерцію. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 9VOHok2Rm4, про що свідчать положення п. 20-23 договору (т.с. 1 а.с. 8-9).

Згідно з п. 1 договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

За умовами укладеного договору позичальник (відповідач) отримав від позикодавця позику - 8000,00 гривень строком на 30 днів з базовою процентною ставкою в день 2,5 %. Датою повернення позики визначено сторонами договору 22.06.2023, знижена процентна ставка на день 1,125 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується у період карантину) 2,70 %; пеня за день (не застосовується у період карантину) 2,70 %; орієнтовна річна процентна ставка 3340,13 %; орієнтовна загальна вартість позики - 10700,00 гривень.

Пунктом 2.3 договору позики передбачено, що ставки визначені цим пунктом є незмінними протягом усього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору.

Відповідно до п. 4 договору позики проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

У п. 5.5 договору позики зазначено, що позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. При цьому обов`язок позикодавця проінформувати позичальника про залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості або відступлення права вимоги за договором здійснюється позикодавцем протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги або дати залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості, шляхом направлення повідомлення на електронну пошту позичальника, що зазначена у договорі та/або шляхом розміщення повідомлення в особистому кабінеті позичальника.

У п. 15 договору позики наведена інформація про умови, що дозволяють зміну процентної ставки. Так, у разі, якщо позичальник не дотримується умов офіційних правил програми лояльності споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «MyCredit») та /або правил постійно діючої акції під умовною назвою «Oh My Freedom (перша позика 0,01 %)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «MyCredit»), знижена процентна ставка, визначена п. 2 договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена пп. 2.3 п. 2 договору. У такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Процентна ставка може бути змінена на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору.

Відповідно до п. 18 договору, якщо сума позики, зазначена у пп. 2.1 п. 2 договору перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) у розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування" та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування у період карантинних обмежень).

У договорі зазначені такі відомості щодо позичальника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; паспорт № НОМЕР_2 ; адреса: Полтавська; Козельщина, Михайла Коцюбинського, д. 14; номер телефону: НОМЕР_3 ; електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 ; рахунок: НОМЕР_4 та електронний підпис одноразовим ідентифікатором 9VOHok2Rm4.

Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що міститься в додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78947755 від 23.05.2023, дата видачі кредиту/дата платежу 23.05.2023/22.06.2023, кількість днів у розрахунковому періоді 30, чиста суму кредиту/сума платежу за розрахунковий період 8000,00/10700,00 грн, проценти за користування кредитом 2700,00 грн, реальна річна процентна ставка 3340,13 %, загальна вартість кредиту - 10700,00 грн (т.с. 1 а.с.10). Таблиця обчислення загальної вартості кредиту (додаток до договору позики) також містить посилання на електронний підпис позичальника ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 9VOHok2Rm4 зі зазначенням ідентифікуючих особу позичальника відомостей.

З довідки АТ «Акцент-Банк» від 02.09.2024 № 20.1.0.0..0/7-20240827/0852 вбачається, що картка № НОМЕР_5 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (т.с. 1 а.с. 190).

Відповідно до виписки за рахунком за період з 22.05.2023 по 27.05.2023, наданої АТ «Акцент-Банк», на рахунок з номером картки НОМЕР_5 ОСОБА_1 23.05.2023 було здійснено зарахування грошових коштів у сумі 8000,00 грн, які у цей же день переведені на картку іншого банку через термінал (т.с. 1 а.с.191).

Така ж інформація додатково підтверджується копією довідки, виданою АТ «ТАСКОМБАНК» від 17.07.2024 (т.с. 1 а.с. 228, 236).

З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вбачається, що станом на 22.11.2023 відповідач мав заборгованість перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором № 78947755 від 23.05.2023 у сумі 32000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 грн; заборгованість за процентами 24000,00 грн (т.с. 1 а.с. 136-137, 154-156). Заборгованість нарахована за період з 23.05.2023 по 20.09.2023 з розрахунку 2,50 % у день.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, сума заборгованості відповідача станом на 30.04.2024 становила 32000,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 8000,00 грн; заборгованість за процентами 24000,00 грн (т.с. 1 а.с. 17).

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (фактор) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (клієнт) було укладено договір факторингу № 14/06/21 (т.с. 1 а.с. 11-12, 106-109) та низку додаткових угод до нього (т.с. 1 а.с. 13-14, 110).

У договорі факторингу зазначені такі терміни:

- Заборгованість грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться у реєстрі боржників, які належать до сплати клієнту боржниками у зв`язку з наданою позикою. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань згідно з договором позики;

- Право вимоги права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договору позики.

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

У день коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку № 5 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно з реєстром боржників в електронному вигляді (Додаток № 6).

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників.

Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу протягом 7 робочих днів з моменту передачі по акту прийому передачі відповідного реєстру боржників шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, вказаний у розділі 10 даного договору (п. 3.2 договору факторингу).

Відповідно до п. 9.1 договору факторингу договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 14 червня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань.

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 22.11.2023 № 12 за договором факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» реєстр боржників загальною кількістю 7119, після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно таких заборгованостей (т.с. 1 а.с. 15, т.с. 2 а.с. 12).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 до договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 78947755 у загальній сумі 32000,00 гривень, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24000,00 грн - сума заборгованості за відсотками (т.с. 1 а.с. 16).

Згідно з повним реєстром боржників № 12 від 22 листопада 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) відступило право вимоги ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) до боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 , запис у реєстрі № 1762, за договором №78947755 у загальній сумі 32000,00 гривень, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24000,00 грн - сума заборгованості за відсотками (т.с. 1 а.с.111-113).

Відповідно до платіжної інструкції від 23.11.2023 № 20501 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахувалося з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за відступлення права вимоги згідно з додатковою угодою від 22 листопада 2023 року № 13 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.21 (т.с. 1 а.с.105).

Щодо кредитного договору № 2

27 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» (за договором кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (за договором позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № (індивідуальна частина) (надалі також по тексту рішення кредитний договір або договір № 2). Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби про, що свідчить п. 6.1 договору (т.с. 1 а.с. 23-28).

У кредитному договорі зазначено такі терміни:

- Проценти за користування кредитом плата за користування позичальником кредитними коштами, яка нараховується кредитодавцем щоденно на фактичний залишок заборгованості в межах строку кредитування, згідно з п. 1.5.2, п. 1.5.3 цього договору.

- Стандартна процентна ставка базова процентна ставка, що встановлюється без урахування знижок та пільг та визначена у п. 1.5.3 цього договору.

- Способи надання кредиту безготівково, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (рахунок) з використанням наданих позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (картки) або готівкою, шляхом переказу суми кредиту через платіжну систему NovaPay, яку позичальник отримує у відділені учасників цієї платіжної системи. Якщо кредитні кошти надається безготівково, в п. 2.1 вказується: на рахунок з використанням картки, якщо готівкою: у відділеннях NovaPay.

- Строк, на який надається кредит (строк кредитування) визначений п. 1.3 договору період часу, протягом якого позичальник може правомірно користуватись кредитом, що складається з пільгового і поточних періодів.

- Пільговий період строк, що настає з дати видачі кредиту, згідно з п. 1.3 та завершується у визначену п. 1.3.1 договору дату (рекомендовану дату платежу). Під час дії цього періоду, проценти за користування кредитом можуть, якщо це передбачено умовами договору, нараховуються за зниженою відсотковою ставкою. З дати завершення пільгового періоду строк виконання зобов`язання позичальником вважається таким, що настав і триває протягом поточного періоду.

- Поточний період строк, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується у визначену п. 1.3.2 договору дату (дату остаточного погашення заборгованості). Протягом дії цього періоду проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною ставкою. Позичальник, має виконати зобов`язання в день завершення пільгового періоду, але не пізніше останнього дня поточного періоду. З завершенням поточного періоду спливає строк кредитування за договором. З наступного за днем завершення поточного періоду, у випадку існування непогашеної заборгованості, строк виконання зобов`язання зі сплати платежів (заборгованості) вважається порушеним (простроченим). Позичальником, що тягне настання наслідків обумовлених розділом 4 цього договору та надає кредитодавцю право розпочати процедуру врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнення її в примусовому порядку.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 1.4 договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту - є кредит.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 4500,00 гривень (п. 1.2 договору №2).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредит надається загальним строком на 105 днів з 27.05.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Згідно з п. 1.3.1 кредитного договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11.06.2023 (рекомендована дата платежу).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 09.09.2023 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.3.2 договору №2).

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії з надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 11.06.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 09.09.2023 (останнього дня строку кредитування).

Комісія за надання кредиту: 855,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору №2).

Згідно з п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1350,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п. 1.5.3 кредитного договору проценти за користуванням кредитом протягом поточного періоду: 12150,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пп. 2.2, 2.3 цього договору (п.1.6 договору №2).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_6 .

Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.3 договору, в один з термінів (дат) вказаних п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору (п. 2.2.1 договору № 2).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору (п. 2.2.2 договору № 2).

Відповідно до п. 2.2.3 кредитного договору № 2 проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена у п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п. 1.5.3 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною процентною ставкою згідно з п. 1.5.3 договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгаціій, є меншим ніж заборгованість зі сплати з процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3 та процентною ставкою визначено. п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.

Згідно з п. 6.2 кредитного договору розміщені в Особистому кабінеті позичальника проєкт цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність-комбінацій цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору. Після укладення цей кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. За зверненням позичальника товариство може повторно надати (надіслати) укладений кредитний договір на електронну скриньку позичальника та/або виготовити і надіслати на поштову адресу позичальника засвідчену кредитодавцем копію цього договору в паперовому вигляді, за письмовим зверненням позичальника.

Відповідно до п. 6.4 кредитного договору укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Згідно з п. 6.5 кредитного договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Позичальника ідентифіковано та верифікована шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних позичальника (п. 6.7 договору №2).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору цей договір (з додатками № 1, № 2 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно з правилами та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно з п. 1.4 договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладання цього договору кредитні кошти не будуть відправлені кредитодавцем та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в особистому кабінеті.

Цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійсним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору (у т.ч. правил) або окремих умов цього кредитного договору (індивідуальної частини) не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальної частини) в цілому і сторони підтверджують, що уклали цей договір (індивідуальну частину) і без включення до нього умов, що визнані недійсними, нікчемними, неукладеними (п. 9.1 кредитного договору).

У п. 10 кредитного договору № 2 зазначені такі відомості щодо позичальника: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (код): НОМЕР_1 ; паспорт № НОМЕР_2 ; адреса місця реєстрації (проживання): АДРЕСА_1 ; номер телефону: НОМЕР_3 .

Графіком платежів, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 100517922 від 27.05.2023, передбачено та зазначено такі умови: дата видачі кредиту/дата платежу 27.05.2023/09.09.2023, кількість днів у розрахунковому періоді 105, чиста суму кредиту/сума платежу за розрахунковий період 4500,00/18855,00 грн, проценти за користування кредитом 13500,00 грн, комісія за надання кредиту 855,00 грн, реальна річна процентна ставка 14452,00 %, загальна вартість кредиту становить 18855,00 грн (т.с. 1 а.с. 28 на звороті).

У паспорті споживчого кредиту, що є додатком № 2 до договору про споживчий кредит № від 27.05.2023, наведені такі умови кредитування: тип кредиту - кредит; сума кредиту 4500,00 грн; строк кредитування 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів; мета отримання кредиту задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням найманого працівника; спосіб надання кредиту безготівково на рахунок з використанням карти; процентна ставка 2,00 % за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду, вказаного в п. 1.3.1 договору; стандартна ставка 3,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п. 1.3.2 договору; тип процентної ставки фіксована; платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту 855,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово; загальні витрати за пільговий період складають 2205,00 грн, загальні витрати за кредитом (за весь строк кредитування) 14355,00 грн; Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за пільговий період згідно з п. 1.3.1 договору ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 6705,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування згідно з п. 1.3 договору ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 18855,00 грн. Реальна річна процентна ставка за пільговий період 1637467,00 відсотків річних; реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 14452,00 грн (т.с. 1 а.с.29).

Відповідно до копії платіжного доручення від 27.05.2023 № 65501404 ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти у сумі 4500,00 грн ОСОБА_1 (рахунок № НОМЕР_6 ) згідно з договором 100517922 (т.с. 1 а.с. 100, 139, 157). Копія платіжного доручення завірена належним чином, кваліфікованим електронним підписом представника позивача та ТОВ «Мілоан» (т.с. 1 а.с. 158).

З довідки АТ «Універсал Банк» від 26.08.2024 № БТ/3193 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , емітовано картку № НОМЕР_7 . 27.05.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_7 ОСОБА_1 було зараховано грошові кошти у сумі 4500,00 грн (т.с. 1 а.с. 187). Довідка підписана КЕП голови правління АТ «Універсал банк» Старомінської Ірини Олександрівни (т.с. 1 а.с. 246).

Відповідно до виписки по картці за період з 27.05.2023 по 02.06.2023, наданої АТ «Універсал Банк», на рахунок з номером картки НОМЕР_7 ОСОБА_1 27.05.2023 було здійснено зарахування грошових коштів у сумі 4500,00 грн (т.с. 1 а.с. 188). Виписка підписана КЕП голови правління АТ «Універсал банк» Старомінської Ірини Олександрівни (т.с. 1 а.с. 246).

З розрахунку заборгованості (т.с. 1 а.с. 97-98, 141-142, 159-160), вбачається, що ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» за кредитним договором № 100517922 станом на 28.09.2023 (останні період нарахування 09.09.2023) мав заборгованість 18855,00 грн, яка складається з:

- заборгованість по тілу кредиту 4500,00 грн;

- заборгованість по процентам 13500,00 грн;

- заборгованість по комісії 855,00 грн.

З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом відбувалися відповідно до умов договору, а саме: за 15 днів кредитування кредитом (пільговий період) нараховувалися проценти за ставкою 2,00 % за кожен день користування кредитом та за 90 днів користування кредитом (на умовах пролонгації) за ставкою 3,00 % за кожен день.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, сума заборгованості відповідача станом на 30.04.2024 не змінилася та становила 18855,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4500,00,00 грн; заборгованість по процентам 13500,00 грн; заборгованість по комісії 855,00 грн (т.с. 1 а.с. 35).

Договір факторингу № 28112023, укладений 28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд не бере до уваги, оскільки він не стосується предмету спору (т.с. 1 а.с. 30-32).

28.09.2023 між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 28092023 (т.с. 1 а.с. 115-119). У договорі факторингу зазначені такі терміни:

- Заборгованість грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться у реєстрі боржників, які належать до сплати клієнту боржниками у зв`язку з наданими кредитами. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за управління кредитом і плата за процентною ставкою), пеня за порушення грошових зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів;

- Право вимоги - права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку № 4 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно з реєстром боржників в електронному вигляді (Додаток № 5).

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується у день укладання даного договору.

Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3 цього договору, протягом 5 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта …. в АТ «Сенс Банк» (п. 3.4 договору факторингу).

Відповідно до п. 9.2 договору факторингу договір набуває чинності з моменту його укладення сторонами. Зобов`язання, що виникають з цього договору, припиняються їх належним (повним) виконанням. Договір вважається укладеним, якщо він підписаний від імені сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками сторін.

Акт прийому-передачі реєстру боржників від 28.11.2023 № 2 за договором факторингу № 28112023 від 28.11.2023 суд не бере до уваги, оскільки він не стосується предмету спору (т.с. 1 а.с. 33).

На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників № 2 за договором факторингу № 28092023 від 28.09.2023 ТОВ «Мілоан» (клієнт) передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) прийняло реєстр боржників № 2 кількістю 1958, після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 28092023 від 28.09.2023 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників, і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (т.с. 2 а.с. 13).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 28.09.2023 до договору факторингу від 28.09.2023 № 28092023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у загальній сумі 18855,00 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4500,00,00 грн; заборгованість по процентам 13500,00 грн; заборгованість по комісії 855,00 грн (т.с. 1 а.с. 34, т.с. 2 а.с. 14-16, 28-30).

Відповідно до платіжної інструкції від 03.10.2023 № 20267 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахувалося з ТОВ «Мілоан» за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 28092023 від 28.09.2023 ( т.с. 1 а.с.114).

Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України ЦКУ).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України (у редакції, чинній станом на дату укладення спірних договорів кредиту та позики) встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та на далі у редакції, чинній станом на дату укладення спірних договорів) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку:

«Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.»

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у справі № 183/7850/22 (постанова від 31.01.2024) зробив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких:

«Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:

-на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22);

-на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).»

Також Верховний Суд у справі № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018) зробив висновок, щодо встановленого строку кредитування у договорі:

«89. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

90. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

91. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

92. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

93. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).»

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ).

Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі, такі договори:

- договір позики (на умовах повернення позики у кінці строку позики) від 23.05.2023 № 78947755 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»;

- договір про споживчий кредит від 27.05.2023 № 100517922 (індивідуальна частина) з ТОВ «Мілоан».

Факт укладення таких договорів належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.

Підписання договорів відповідачем підтверджується змістом договорів та додатків до них, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача, номер паспорта; номера банківських карток (що за повідомленням банків належать відповідачу); адресу місця проживання; електронну адресу.

Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідач суду не надав, про таке не повідомляв та не стверджував, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надав.

Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договорів саме відповідачем. Такі факти не були спростовані відповідачем.

Також суд уважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі первісними кредиторами позики та кредиту за спірними договорами у сумі 8000,00 грн та 4500,00 грн відповідно та зарахування коштів саме у такій сумі у день укладення договорів на поточні банківські рахунки відповідача.

Так, з договорів вбачається, що зарахування коштів, позики у сумі 8000,00 грн та кредиту у сумі 4500,00 грн, мало б відбуватися на банківські картки, зазначені у договорах.

На платіжну № 289734, яка за повідомленням банківської установи належить ОСОБА_1 , 23.05.2023 (у день укладення договору позики № 78947755) було зараховано 8000,00 грн, та 27.05.2024 на платіжну № 541581, яка за повідомленням банківської установи належить ОСОБА_1 , 27.05.2023 (у день укладення кредитного договору № 100517922) було зараховано 4500,00 грн.

Отже, факт отримання кредиту та позики відповідачем за спірними договорами у розмірі 8000,00 грн та 4500,00 грн є доведеним позивачем та не спростованим відповідачем. Такий факт ґрунтується на умовах договору позики та кредиту.

Суд також звертає увагу на те, що заперечуючи позовні вимоги у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 наполягав на тому, що у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредиту та позики. При цьому представником відповідача не заперечувався у категоричній формі сам факт отримання запозичених коштів відповідачем, непроведення повного розрахунку тощо. Аргументи з боку відповідача в основному будуються на тому, що позивач не довів чи не надав докази, чи надав неналежні докази.

Разом з тим суд уважає, що відповідач та/або його представники не позбавлені були права та можливості (з метою спростування позовних вимог та доведення своїх заперечень, наведених у відзиві на позовну заяву) самостійно надати суду виписку з банківського рахунку або ж довідку з банківської установи на підтвердження того, що за реквізитами платіжних карток, належних відповідачу, 23.05.2023 грошові кошти у сумі 8000,00 грн надійшли від іншої особи, а не від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики, та грошові кошти у сумі 4500,00 грн 27.05.2023 надійшли від іншої особи, а не від ТОВ «Мілоан». На противагу доводам позивача походження цих коштів з боку відповідача не було підтверджено.

Отже доводи зі сторони відповідача про те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження видачі кредиту та позики є безпідставними. Безпідставними є й посилання представника відповідача на відсутність доказів відкриття відповідачем клієнтського рахунку та встановлення на ньому кредитного ліміту та його розміру, адже з матеріалів справи та умов договорів вбачається, що кредит та позика надавалися шляхом одноразового зарахування суми позики та кредиту на банківські рахунки відповідача, відкриті у банківських установах, а не шляхом кредитування поточного банківського рахунку у межах певного кредитного ліміту.

Підсумовуючи викладене суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві та у відповіді на відзив, та вважає, що позивачем доведено факт укладення договорів кредиту та позики з додержанням письмової форми, визначеної законом, з дотриманням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію», такі договори підписані відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовими ідентифікаторами у порядку, визначеному ст. 12 цього закону та умовами договорів. Відповідач отримав за кредитним договором та договором позики грошові кошти шляхом зарахування таких коштів на його поточні банківські рахунки за реквізитами емітованої на його ім`я платіжної банківської картки, що була зазначена у реквізитах договору.

Доказів повернення відповідачем коштів, отриманих у кредит та позику, матеріали справи не містять.

З цих підстав позовні вимоги позивача про стягнення основної суми заборгованості за договорами, а саме: за договором позики № 1 8000,00 грн та кредитним договором № 2 4500,00 грн, є законними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на умовах договорів.

Факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за договорами суд також уважає доведеним належними та достатніми доказами.

Заперечення представника відповідача щодо недоведення позивачем факту переходу права вимоги позивачу від первісних кредиторів, суд уважає безпідставними.

Позивачем надано всі докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитними договорами, а саме договори факторингу, платіжні інструкції про сплату права вимоги за договорами, реєстри боржників, додаткові угоди до договорів факторингу, акти приймання-передачі реєстрів боржників тощо. Такі докази підписані, а їх копії завірені належним чином. Витяг з реєстру боржників належним чином завірений підписом представника позивача, містить підпис особи, що завірила такий витяг та його дату. Наявність підпису клієнта на такому витязі не вимагається, адже витяг не є повною копією реєстру боржників, а міститься лише витяг з інформації повного документа, що стосується предмету позову.

Здійснюючи перевірку розрахунків заборгованостей за договорами, наданими позивачем, суд висновує таке.

У дослідженому судом договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 7894775 (договір № 1) було встановлено строк користування позикою 30 днів, через 30 днів сума позики, отриманої відповідачем від позикодавця (первісного кредитору) мала б бути повернута.

У договорі № 1 була встановлена процентна ставка за користування позикою протягом 30 днів (у разі вчасного повернення суми позики), а також процентна ставка за понадстрокове користування позикою, тобто процентна ставка, що нараховувалась на прострочену суму позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) зробила такий уточнений висновок (п. 141): «у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».

Крім того ВП ВС у п. 122-128 цієї постанови роз`яснила таке:

«122. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

123. Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

124. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012 (на неврахування якої судом апеляційної інстанції посилається АТ «МР Банк») суд здійснив відповідне тлумачення умов кредитного договору.

125. Зокрема, суд установив, що кредитним договором були передбачені проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. У випадку порушення позичальником установленого пунктом 2.2 договору строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 36 % річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 3.3, 3.4 цього договору (пункти 42, 43 вказаної вище постанови).

126. Здійснивши тлумачення умов кредитного договору, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України (пункт 50 вказаної вище постанови).

127. Тобто у справі № 5017/1987/2012 сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір. Установивши зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення таких процентів.

128. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).»

У даній справі, що вирішувалася судом, чітко та недвозначно вбачається, що умови договору позики передбачають нарахування процентів як плати за правомірне користування позикою (30 днів) та як міри відповідальності після закінчення строку позики, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Про таке свідчать і відповідні формулювання умов спірного договору про сплату процентів («базова процентна ставка …. сплачується за весь період строку позики» «процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день» тощо).

Положеннями ст. 625 ЦК України обґрунтував й свої позовні вимоги позивач у позовній заяві.

З доказів, наданих позивачем та досліджених судом, які зазначені судом вище у розділі «Фактичні обставини…» вбачається, що сума позики за договором від 23.05.2023 № 78947755 (договір № 1) становить 8000,00 грн; строк повернення 30 днів; договірна дата повернення позики 22.06.2023, процентна ставка базова в день 2,5 %, яка застосовується у межах строку позики, якщо невиконанні умови для застосування зниженої процентної ставки.

Отже сума процентів за правомірне користування позикою буде складати 6000,00 грн (8000,00 х 2,5 % х 30 = 6000,00).

Решта сума процентів, пред`явлена до стягнення, - 18000,00 грн (24000,00 6000,00 = 18000,00) проценти, нараховані на прострочену суму позики поза межами строку позики.

Суд частково погоджується з доводами представника відповідача адвоката Гонтара В.М. та вважає, що розрахунок заборгованості за договором позики не у повній мірі відповідає вимогам закону та уважає, що положеннями пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України відповідач звільняється від відповідальності перед первісним кредитором, а відповідно й перед позивачем як правонаступником, за прострочення виконання зобов`язань за договором позики, звільняється від обов`язків сплачувати кредитору інші платежі (проценти за період прострочення), сплата яких передбачена договором позики за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) відповідачем зобов`язань за таким договором.

Однак помилковими є твердження представника відповідача про те, що сума заборгованості за договором позики № 78947755 не може бути більшою за 10700,00 грн, оскільки саме така загальна вартість позики визначена умовами договору.

Так, з договору позики вбачається, що загальна вартість позики у сумі 10700,00 грн є орієнтовною та вона складала б саме такий розмір, якби відповідач вчасно повернув позику до 22.06.2023 включно, що дало б підстави застосовувати знижену процентну ставку у розмірі 1,125 % в день. Проте, так як відповідач доказів проведення розрахунку у строки, визначені договором позики не надав, то за умовами договору проценти за правомірне користування позикою мають нараховуватися за стандартною процентною ставкою, визначеною п. 2.3 договору позики, у розмірі 2,5 %. Відповідно, сума заборгованості за процентами за правомірне користування позикою, як вже зазначено судом вище, буде складати 6000,00 грн.

Отже, за договором № 1 сума процентів 18000,00 грн (24000,00 6000,00 = 18000,00) за період з 23.06.2023 року по 20.09.2023 року нарахована первісним кредитором та пред`явлена до стягнення позивачем неправомірно. Така сума процентів, нарахована на прострочену заборгованість поза межами строку позики, підлягала списанню позикодавцем, а обов`язок відповідача по сплаті процентів, нарахованих за понадстрокове користування позикою, припиняється без його виконання. Відповідно, у задоволенні вимог в цій частині суд відмовляє за безпідставністю.

З доказів, наданих позивачем та досліджених судом, які зазначені судом вище у розділі «Фактичні обставини…», також убачається, що сума кредиту за договором про споживчий кредит № 100517922 від 27.05.2023 (договір № 2) становить 4500,00 грн; загальний строк повернення кредиту 105 днів, який складається з пільгового періоду 15 днів (з дати надання кредиту та до 11.06.2023) та поточного періоду 90 днів (з дня наступного за днем завершення пільгового періоду) та завершується 09.09.2023. Процентна ставка 2,00 % за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду, вказаного в п. 1.3.1 договору; стандартна ставка 3,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду, вказаного в п.1.3.2 договору.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам кредитного договору, судом перевірений та арифметичних помилок чи неузгодженостей у розрахунку судом не виявлено.

Суд відхиляє доводи зі сторони відповідача у тій частині, що розрахунок позивача не містить відомостей, що дозволяли б суду перевірити його, адже позивачем надано детальні розрахунки заборгованостей по обом договорам, такі розрахунки містять складові заборгованостей, період нарахування процентів, процентну ставку тощо, і такі відомості перевірені та оцінені судом.

Сума комісії, пред`явленої до стягнення, у сумі 855,00 грн також цілком відповідає положенням пункту 1.5.1 договору № 2.

Підсумовуючи все викладене вище суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідача суми заборгованості у загальному розмірі 32855,00 грн, а саме:

1) за договором позики від 23.05.2023 № 78947755 у загальному розмірі 14000 гривень 00 копійок, а саме: сума заборгованості за основною сумою кредиту 8000 гривень 00 копійок, сума заборгованості за процентами - 6000 гривень 00 копійок;

2) за кредитним договором від 27.05.2023 № 100517922 у загальному розмірі 18855 гривень 00 копійок, а саме: сума заборгованості за основною сумою кредиту 4500 гривень 00 копійок, сума заборгованості за відсотками 13500 гривень 00 копійок; заборгованість за комісією 855 гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог у сумі 18000,00 грн суд відмовляє за безпідставністю.

Щодо письмових пояснень представниці відповідача адвоката Войтович Людмили Василівни (т.с. 1 а.с. 205-2018).

За своїм змістом такі пояснення є відзивом на позовну заяву, адже містять заперечення по суті заявлених позовних вимог. Аргументи, викладені у письмових поясненнях, є відмінними від тих, які інший представник відповідача адвокат Гонтар В.М. виклав у відзиві на позовну заяву (т.с. 1 а.с. 66-72).

Ухвалою суду від 26.06.2024 відповідачу було встановлено такі строки для надання заяв по суті:

- 15 днів з дня вручення ухвали для надання відзиву на позовну заяву;

- 10 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень.

Ухвалу суду від 26.06.2024 відповідач отримав 27.06.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.с. 1 а.с. 78).

У строк, встановлений судом, 02.07.2024 представник відповідача адвокат Гонтар В.М. подав відзив на позовну заяву. Аргументи, викладені у відзиві, наведені судом у розділі «Аргументи сторін. Позиція відповідача».

12.07.2024 представником позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Мельник Іриною Сергіївною подано відповідь на відзив та додаткові докази, у тому числі ті, які було ухвалою суду від 26.06.2024 запропоновано надати позивачеві (т.с. 1 а.с. 81-121).

24 липня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Гонтарем В.М. подано заперечення (на відповідь на відзив) (т.с. 1 а.с. 147-150).

І тільки 02.10.2024 від іншого представника відповідача надійшли письмові пояснення, аргументи в яких істотно різняться від тих, що викладені у відзиві та у запереченнях першого представника відповідача.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне (частини друга та п`ята статті 174 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України у зазначеній редакції (стаття 126).

Оскільки представниця відповідача - адвокат Войтович Л.В. у зазначених письмових поясненнях, поданих поза межами строку для їх подання, навела додаткові доводи щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, дозволу подати додаткові пояснення щодо окремих питань справи після спливу строку для подання відзиву на позовну заяву та заперечень не просила, а суд не визнавав їх подання необхідним. Тому зазначені пояснення слід залишити без розгляду.

Такі висновки щодо питань порушення строків учасниками для надання заяв по суті та додаткових пояснень є сталою позицією Верховного суду (зокрема такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 (п. 99-102); від 14.06.2023 у справі № 755/13805/16-ц; від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009; від 11.10.2023 у справі № 757/3572/17-ц; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2024 № 523/8263/20 (п. 23).

Отже, письмові пояснення представниці відповідача адвоката Войтович Людмили Василівни від 02.10.2024 суд залишає без розгляду.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 3028,00 грн (а.с. 1).

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (64,60 % від ціни позову), суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача пропорційна до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1956,08 грн (3028,00 х 64,60 % = 1956,08).

Керуючись статтями 12, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами на загальну суму 32855 гривень 00 копійок, а саме:

1) за договором позики від 23.05.2023 № 78947755 у загальному розмірі 14000 гривень 00 копійок, а саме: сума заборгованості за основною сумою кредиту 8000 гривень 00 копійок, сума заборгованості за процентами - 6000 гривень 00 копійок;

2) за кредитним договором від 27.05.2023 № 100517922 у загальному розмірі 18855 гривень 00 копійок, а саме: сума заборгованості за основною сумою кредиту 4500 гривень 00 копійок, сума заборгованості за процентами 13500 гривень 00 копійок; заборгованість за комісією 855 гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 23.05.2023 № 78947755 у сумі 18000 гривень 00 копійок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 1956 гривень 08 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строку на апеляційне оскарження на нього не буде подано апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, місто Київ, 01032; адреса для листування: вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, м. Бровари, Київська область, 07400; ідентифікаційний код юридичної особи: 35625014; адреса електронної пошти: ; ; тел.: ).

Представник позивача: Грибанов Денис В`ячеславович (адреса для листування: вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, м. Бровари, Київська область, 07400; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ; тел.: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ); ОСОБА_3 (адреса для листування: АДРЕСА_2 ; податковий номер НОМЕР_10 ; тел. НОМЕР_11 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; тел. НОМЕР_3 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Представник відповідача: Гонтар Валерій Миколайович (адреса для листування: АДРЕСА_4 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_6 ; тел.: НОМЕР_12 ).

Представник відповідача: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; тел.: НОМЕР_13 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26 грудня 2024 року.

Суддя В.П. Козир