Справа № 317/4931/24
Провадження № 2/317/1333/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Щербини В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку заочного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Штабовенко Д.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.12.2022 р. було розірвано. Від вказано шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 14.03.2022 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за заявою відповідача ОСОБА_2 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16.02.2022 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 02.06.2023 р. Запорізьким ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказаний судовий наказ прийнято до виконання та відкрито виконавче провадження. На момент звернення з вказаним позовом дочка позивача - ОСОБА_4 досягла повноліття, а син ОСОБА_3 проживає разом з позивачем.

Враховуючи те, що на теперішній час неповнолітній син позивача проживає разом з ним та повністю знаходиться на його утриманні, представник позивача просить суд припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання їх сина, з моменту звернення до суду. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши до початку судового засідання заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, причин відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення судом поштової кореспонденції засобами поштового зв`язку (а.с.32,36,45), яку відповідачем отримувалось, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.45). Крім того, про розгляд судом вказаною цивільної справи відповідача було повідомлено шляхом направлення смс-повідомлення через додаток «Viber», на номер мобільного телефону відповідача, які останньою отримувались, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.29,42,). Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин.

Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2005 року, який рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.12.2022 р. було розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення суду наявною в матеріалах справи (а.с.18-20).

Від вказано шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 14.03.2022 р., що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.13,14).

14.03.2022 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за заявою відповідача ОСОБА_2 було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16.02.2022 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що підтверджується копією вказаного судового наказу, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.16,46).

Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

02.06.2023 р. Запорізьким ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказаний судовий наказ прийнято до виконання та відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень, яка знаходиться в матеріалах справ (а.с.17).

На момент звернення з вказаним позовом дочка позивача - ОСОБА_4 досягла повноліття, а син ОСОБА_3 проживає разом з позивачем.

Відділом «Служби у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області , 05.09.2024 р. винесено рішення за заявою ОСОБА_1 - позивача у справі, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Не обмежувати спілкування матері - ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 . Індивідуальні зустрічі з дитиною проводити за спільною домовленістю батьків (а.с.15).

Довідкою Балабинського старостинського округу Кушугумської селищної громади Запорізького району Запорізької області № 726 від 10.12.2024 р. підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком - ОСОБА_1 з 2020 року по теперішні час (а.с.48).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін проживає разом з батьком - позивачем по справі з 2020 року.

Представник позивача зазначає, що на час звернення до суду з позовом і по теперішній час неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Зазначене відповідачем не спростовано і не оспорювалося.

Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу № 317/435/22 виданого 14.03.2022 р. Запорізьким районним судом Запорізької області.

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 16 вересня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 12, 13, 44, 76-71, 89, 131, 141, 178, 191, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 18, 79, 179, 180-182, 188, 273 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Припинити з 16 вересня 2024 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються з нього згідно судового наказу Запорізького районного суду Запорізької області № 317/435/22 від 14 березня 2022 року на користь відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Оскаржити рішення позивач може до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати до Запорізького районного суду Запорізької області протягом 30 днів, з дня його підписання.

Суддя Д.О. Каряка