Справа № 752/2121/24
Провадження № 2/752/3269/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

12 грудня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря- Тертій К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа:Друга Киїська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- встановити факт, що він є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ним право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Посилається в позові на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державною адміністрацією Московського району м.Києва 26 серпня 1998 року, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності йому, його матері ОСОБА_3 та його братові ОСОБА_2 по 1/3 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати померла і оскільки вони з братом проживали разом з нею, в порядку ст.1268 ЦК України прийняли спадщину.

За його заявою Другою Київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №558/2023 і 23 листопада 2023 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна від 1/3 частини квартири, яка належала матері.

ІНФОРМАЦІЯ_3 його брат ОСОБА_2 помер.

Він, як єдиний спадкоємець другої черги, звернувся до Другої Київської державної нотаральної контор з заявою про прийняття спадини, яка складається з 1/3 частини квартири, яка належала брату в порядку приватизації, та 1/6 частини квартири, яку він успадкував після смерті матері, але не оформив.

Постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаральної контори від 29 листопада 2023 року йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не були надані документи, що підтверджують родинні стосунки, а саме свідоцтво про народження брата.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, брат народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в Республіці Білоусь, Гомельська об, с.Огородня-Гомельська.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням росії до України по всій довжині спільного кордону із території Білоусі, з 23 серпня 2022 року Україна припинила угоду про співробітництво між Мінінстерством юстиції України та Міністерством юстиції Республіки Білорусь.

З урахуванням цього він позбавлений можливості отримати дублікат свідоцтва про народження брата.

Факт рдинних відносин з братом підтверджується: довідкою форми №3 від 30 сересня 2015 року, з якої вбачається, що власником особового рахунку в квартирі АДРЕСА_1 є його мати, а він та його брат вказані як сини власника особового рахунку; свідоцтвом про право на спадщину на його ім.»я після смерті матері, з якого вбачається, що він та його брат є спадкоємцями після смерті матері, які зареєстровані в даній квартирі.

У разі встановлення факту родинних стосунків з баратом він не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину після його смері, оскільки існують розбіжності в написанні його прізвища: в повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерт № 4 від 28 вересня 2023 року, прізвище брата ОСОБА_4 ». а в свідоцтві про право вланості на житло » ОСОБА_5 ».

Після приватизації квартири брат отримав новий паспорт, у якому його прізвище в перекладі на країнську мову було вказано « ОСОБА_6 ».

З довідки ф3 вбачається,що його брать значиться як « ОСОБА_5 » і зареєстрований у квартирі з 05 квітня 1983 року.

В виданому йому свідоцтві про право на спадщину прізвище брата зазначено « ОСОБА_6 », він зареєстрований у цій же квартирі та є спадкоємцем ОСОБА_3 , як її син.

В свідоцтві про право власності на житло зазначено, що квартира належить його матері ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Такм чином, « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_5 » є однією і тією ж особою.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 26 січня 2024 року і відповідно до ст.33 ЦПК України був визначений склад суду.

Ухвалою від 31 січня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачу та третій особі додатково копію позову з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третій особі пояснень на позов.

Відповідач та третя особа своїм правом не скористалися, відзив на позов та пояснення не надали.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Преставник позивача подав заяву і просить розглдати справу в його відсутності та відсутності позивача.

Третя особа також направила до суду лист про розгдя справи в відсутності свого представника.

Представник відповідача не з`явилися з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Судом встановлено, що позивач надродився 16 січня 1955 року в м.Києві.

Відповідно до його свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, його батьками зазначені: батько - ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача померла.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Державною адміністрацією Московського району м.Києва 26 серпня 1998 року, позивачу, його матері та брату ОСОБА_2 була передана у власність відповідно до Закону України» Про приватизацію житлового фонду» квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ф№3 від 30 вересня 2015 року в квартирі на момент її видачі були зареєстровані: позивач та його брат - як сини власника особового рахунку ОСОБА_3 , яка також була зазначена в довідці, як власник осоового рахунку, не зареєстрована.

05 жовтня 2023 року за заявою позивача Другою Київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №558/2023 до майна померлої ОСОБА_3 .

23 листопада 2023 року позивау було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна від 1/3 частини квартири, яка належала матері.

В виданом свідоцтві зазначно, що спадкоємцями майна померлої є її сини: позивач та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки відділу з питань рестрації місця проживання/перебування фізичних осіб № 100/39-1077 від 09 жовтня 2023 року, наявної в матеріалах спадкової справи, померла була зареєстрована в квартирі з 27 березня 1962 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 брат позивача помер.

За його заявою 05 жовтня 2023 року Другою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 559/2023 щодо майна померлого.

Постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контор від 29 листопада 2003 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не були надані документи, на підставі яких можливо прослідкувати коло родинних відносин позивача з померлим.

Крім того, зазначено про неспівпадіння даних щодо прізвища померлого.

В актовому записі про смерть №18871, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , прізвище померлого вказано « ОСОБА_6 ».

В свідоцтві про право власності на житло -« ОСОБА_5 ».

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, брат позивача народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в Республіці Білорусь, Гомельська обл.., с.Огородня-Гомельська.

У зв`язку з підтримкою Республікою Білорусь збройної агресії рф проти України, Україною поступово припиняються дії міжнародних договорів з вказаною країною, з якою практична співпраця давно припинена.

Таким чином, позивач позбавлений можливості іншим шляхом підтвердити родинні відносини з померлим братом.

Крім того, позивач зазначив, що при зміні паспорта прізвище померлого брата було записано українською мовою як « ОСОБА_6 ».

Таким чином, спорідненість позивача з померлим братом підтверджується належними доказами.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК Укаїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У пункті 1 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц.

Входячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 15. 16, 1216, 1218, 1223, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 263 - 266, 268, 273. 293, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Київська міська рада, адреса: 01044 м. Київ, вул. Хрещатик, 36, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Машкевич