ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 390/865/23

провадження № 22-ц/4809/258/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у складі судді Бойко І.А. від 06 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, -

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 03.05.2006 по 09.09.2022 він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ДП «СхідГЗК», у тому числі, підземним електрозварювальником з 01.11.2006 по 09.09.2022. За час роботи на підприємстві через шкідливі умови праці та значне перевантаження, через недосконалість робочого місця з вини роботодавця, у позивача виникло хронічне професійне захворювання. 09.09.2022 його звільнили на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. .

Вказував, що у зв`язку із отриманим професійним захворюванням стан здоров`я позивача є незадовільним, його постійно турбують біль, загальна слабкість, задишка, запаморочення, втома. Періодичні курси лікування, які він змушений проходити, призводять до незначного полегшення на короткотривалий час.

Крім того, позивач зазначав, що позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, оскільки він не має можливості реалізовувати свої звички та бажання, що негативно позначаються на його сім`ї. Втрата можливості влаштуватись на роботу в працездатному віці та періодичне лікування, викликає у позивача психологічний дискомфорт, почуття розпачу, тривоги, дратівливості та почуття страху. Зазначені негативні явища є триваючими, продовжують його супроводжувати та не зменшуються з часом.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням його здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання.

Посилаючись на вищевикладені обставини просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 335000 грн без урахування податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, 167500 грн з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави 1675 грн судового збору.

Суд дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, судом враховано ступінь вини відповідача у спричиненні негативних наслідків для здоров`я позивача, специфіку виробництва.

При визначені розміру моральної шкоди суд оцінив глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності, призначення позивачу третьої групи інвалідності безтерміново, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача та, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, вважав необхідним визначити розмір компенсації в сумі 167500 грн, що на переконання суду відповідає розміру заподіяної моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 зазначила, що не погоджується з рішенням суду, в частині розміру стягнутої моральної шкоди оскільки під час його ухвалення судом першої інстанції порушено норми матеріального права ст. 23 ЦК України, не враховано положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001, № 1 від 27.02.2009) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Крім того, представник позивача не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнутих з позивача податків і зборів фізичних осіб. Тому, вважає, що ухвалене рішення суду першої інстанції підлягає зміні зі збільшенням розміру стягнутої моральної шкоди з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з 167 500 гривень з урахуванням податків і зборів фізичних осіб до 335 000 гривень без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов?язкових платежів. Зазначала, що при ухваленні рішення судом не враховано стаж роботи позивача (15 років 10 місяців 9 днів) на підприємстві відповідача, а також важкість виконуваної ним роботи. В достатній мірі не взято до уваги умови праці, в яких тривалий час працював позивач (вміст пилу в повітрі робочої зони, хімічних та біологічних факторів, шум, мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря), важкість праці та напруженість трудового процесу).

Зауважила, що відновлення стану здоров?я позивача неможливе взагалі, навпаки відбувається його погіршення, що підтверджується медичними документами в матеріалах справах.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК», а саме: 03.05.2006 він був прийнятий на посаду поверхового електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування. 01.11.2006 ОСОБА_1 переведений на посаду підземного електрослюсаря з ремонту устаткування з повним робочим днем на підземних роботах. 15.04.2014 переведений підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування дільниці енерговодопостачання, зв`язку та контрольно-вимірювальних приладів і засобів автоматики з повним робочим днем на підземних роботах. 09.09.2022 ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.8-10).

З інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 01.11.2022 № КР/5.5/3860-22 вбачається, що відповідно до «Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» умови праці ОСОБА_1 на робочих місцях Інгульська шахта ДП «СхідГЗК» за професією поверхового електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості та небезпечності та за професією підземний електрослюсар черговий та з ремонту устаткування відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості та небезпечності (а.с.11-13).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, наданої КНП КРР «Кропивницька ЦРЛ» ОСОБА_1 з 13.09.2021 по 22.09.2021 проходив лікування з діагнозом: остеоартроз ліктьових, плечових та колінних суглобів І-ІІ ст, ПФС І-ІІ ст., болісний с-м (а.с.20).

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що ОСОБА_1 02.06.2022 звертався до медичної установи з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень, легенева недостатність 1 ступеня (а.с.22).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 з 14 по 29 червня 2022 проходив лікування в неврологічному відділенні КНП КРР «Кропивницька ЦРЛ» з діагнозом: шийна двобічна С6, С7 та попереково-крижова L2, L3, S1 радикулопатія двобічна з акцентом зліва на фоні розповсюдженого остеохондрозу хребта ІІ-ІІІ ст. Ретролістез L2, L3, часто рецидивуючий перебіг. Стійкий больовий синдром з м`язово-тонічними проявами. Периферичний нейросудинний синдром. Двобічний плече-лопатковий пері артроз. Порушення біомеханіки хребта ІІ ст, Остеоартроз ліктьових та колінних суглобів. ПФС І-ІІ ст. (а.с.23).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_1 з 30.06.2022 по 11.07.2022 проходив лікування в КНП КРР «Кропивницька ЦРЛ» з наступним діагнозом: остеоартроз ліктьових , плечових та колінних суглобів І-ІІ ст, ПФС І-ІІ ст. болісний синдром (а.с.26).

Відповідно до результату огляду № 53699004, наданого КНП КРР «Кропивницька ЦРЛ» ОСОБА_1 03.08.2022 установлено діагноз двостороння нейросенсорна втрата слуху середньої тяжкості, адгезивна хвороба середнього вуха середньої важкості (а.с.25).

Згідно з випискою № 3413/704 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Поліклінічне об`єднання Кропивницької міської ради» ОСОБА_1 з 07.11.2022 по 18.11.2022 проходив лікування з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у виді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), легенева недостатність першого-другого степеня. Захворювання професійні (а.с.18).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 1670 від 15.11.2022 у ОСОБА_1 встановлений наступний діагноз (вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння): радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у виді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого степеня), хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії, легенева недостатність першого-другого степеня. Захворювання професійні (а.с.16-17).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.11.2022 комісією Управління Держпраці у Кіровоградській області встановлені наступні причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК»: рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає 26,8-34,3 %, при нормі 25%, кількість вимушених (більше 300) нахилів корпусу за зміну становить до 186, при нормі 51-100, відноситься до ІІІ класу 1 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну ІІІ клас 2 ступеню напруженості трудового процесу. Запиленість повітря робочої зони: концентрація пилу, у тому числі вміст кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70 % ІІІ клас небезпеки, 2,2 мг/м3, при нормі 2,0 мг/м3. З метою ліквідації і запобігання виникнення професійних захворювань (отруєнь) запропоновано виконувати ряд заходів, а саме: посилити контроль використання працівниками засобів захисту, дотримання ними нормативів при перенесенні вантажів, проводити періодичні заміри якості повітря та посилити контроль за якістю проведення медичних оглядів (а.с.31-34).

З довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 105881 від 13.12.2022 вбачається, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 становить 60 % з 13.12.2022 та є безтерміновою (14).

Відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 197694 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності безтерміново. Причина інвалідності - професійне захворювання (а.с.15).

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на доведеність позивачем наявності правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне захворювання та втрату працездатності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо).

Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач тривалий час працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.11.2022 комісією Управління Держпраці у Кіровоградській області встановлені наступні причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК»: рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає 26,8-34,3 %, при нормі 25%, кількість вимушених (більше 300) нахилів корпусу за зміну становить до 186, при нормі 51-100, відноситься до ІІІ класу 1 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну ІІІ клас 2 ступеню напруженості трудового процесу. Запиленість повітря робочої зони: концентрація пилу, у тому числі вміст кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70 % ІІІ клас небезпеки, 2,2 мг/м3, при нормі 2,0 мг/м3. З метою ліквідації і запобігання виникнення професійних захворювань (отруєнь) запропоновано виконувати ряд заходів, а саме: посилити контроль використання працівниками засобів захисту, дотримання ними нормативів при перенесенні вантажів, проводити періодичні заміри якості повітря та посилити контроль за якістю проведення медичних оглядів (а.с.31-34).

Отже, роботодавець ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та важкої праці, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

У справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодуванняморальної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Велика Палата Верховного у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим, вважає, що, визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди (167 500,00 грн) не відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості в його ситуації.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач зазнає фізичну біль, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить з такого: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємності два поняття. Якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`я. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачеві моральної шкоди буде грошова сума в розмірі 200 000 грн, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, враховуючи обставини в даній справі, та приймаючи до уваги, втрату позивачем професійної працездатності, що в процентному вираженні становить, 60%, встановлення 3 групи інвалідності та характер немайнових втрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити такий розмір зі 167 500,00 грн до 200 000 грн.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, то і в частині розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, які слід стягнути з відповідача в дохід держави, рішення суду підлягає зміні з 1675,00 грн до 2000, 00 грн.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги позивача з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2999,90 грн.

Тобто, всього з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 4999,90 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2023 року змінити в частині розміру моральної шкоди та судових витрат, стягнувши з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 200000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 2999 (дві тисячі дев?ятсот дев?яносто дев?ять) гривень 90 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л.Дуковський