Справа № 161/2205/23
Провадження № 4-с/161/94/24
У Х В А Л А

іменем України

23 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

представника ДВС Данилевич Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

В С Т А Н О В И В:

14.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою на обґрунтування якої зазначив, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до нього про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно (цивільна справа № 161/2205/23). В ході розгляду даної справи судом своєю ухвалою від 13.02.2023 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна, яке перебуває у його власності. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.07.2023 року в цивільній справі № 161/2205/23, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 16.11.2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю. Не зважаючи на це, остання 10.01.2024 року звернулася до ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (далі Відділ ДВС) з вимогою про внесення заборони та обтяження майна на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року. Внаслідок таких дій державним виконавцем Відділу ДВС Данилевич Л.І. 11.01.2024 року було винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження № 73793880, про арешт майна боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Вважає, що такі дії ОСОБА_2 та державного виконавця є незаконними. Також вказує, що про існування оскаржуваних постанов його представнику стало відомо лише 08.11.2024 року внаслідок ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Враховуючи наведене, просить суд скасувати усі вищевказані постанови державного виконавця Відділу ДВС Данилевич Л.І., винесені у виконавчому провадженні № 73793880, визнати дії ОСОБА_2 , які полягали у зверненні до Відділу ДВС з вимогою про внесення заборони та обтяження майна, такими, що суперечать завданню цивільного судочинства, а також постановити ухвалу про стягнення з останньої в дохід держави штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

18.12.2024 року державним виконавцем Відділу ДВС Данилевич Л.І. було подано до суду відзив на вищевказану скаргу. В обґрунтування своїх заперечень з приводу заявлених вимог остання зазначає, що ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року в цивільній справі № 161/2205/23, на момент її пред`явлення до примусового виконання, набрала законної сили, була чинною, а підстави для відмови в її прийнятті були відсутні. Відтак, жодних підстав для скасування оскаржуваних постанов, які винесені у виконавчому провадженні № 73793880 відсутні. У задоволенні скарги просить відмовити (а.с. 26-28).

19.12.2024 року від представника заявника адвоката Василюка І.М. надійшла відповідь на відзив на скаргу. Свої доводи останній обґрунтовує тим, що ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року внаслідок її пред`явлення до примусового виконання до Відділу ДВС, 16.02.2023 року була повернутою без виконання у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». Будь-які додаткові відомості у вигляді виправлення описки чи внесення доповнень до даного документу судом не вносилися. При цьому, у відповідному повідомленні державного виконавця від 16.02.2023 року було також зазначено, що в ухвалі відсутня деталізація того, в якій частині ухвала підлягає виконанню саме Відділом ДВС (а.с. 32-34).

Заявник ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи, від них не надходило.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та в належний спосіб, до початку розгляду справи по суті від неї чи від її представника будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень (відзиву на скаргу) не надходило.

Державний виконавець Відділу ДВС Данилевич Л.І. в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечувала з підстав, які викладені у її відзиві. Додатково суду пояснила, що при поданні заяви про прийняття до примусового виконання виконавчого документу, стягувач вправі зазначити додаткові відомості про боржника у такій заяві, як це передбачено ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». У свою чергу, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відноситься до її компетенції, а тому нею було прийнято рішення про винесення постанови про накладення арешту на виконання вимог ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року в цивільній справі № 161/2205/23.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на вищевказану норму процесуального законодавства та враховуючи, що зібрані матеріали не перешкоджають наданню правової оцінки спірним правовідносинам по суті, суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності сторін.

Заслухавши пояснення представника ДВС, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебувала цивільна справа № 161/2205/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року у вищевказаній справі було вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48 кв.м. (а.с. 4-5).

Вищевказана ухвала набрала законної сили та є чинною.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.07.2023 року в цивільній справі № 161/2205/23, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 16.11.2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Згідно відомостей з АСДС Луцького міськрайонного суду Волинської області, ОСОБА_2 , не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, 29.01.2024 року звернулася із касаційною скаргою з приводу їх оскарження, та 20.03.2024 року матеріали цивільної справи № 161/2205/23 на виконання ухвали Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2024 року були скеровані до суду касаційної інстанції.

10.01.2024 року ОСОБА_2 звернулася до ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції із заявою, в якій просила прийняти до примусового виконання ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року в цивільній справі № 161/2205/23 (а.с. 6).

11.01.2024 року державним виконавцем ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Данилевич Л.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73793880, про арешт майна боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 7-9).

Як слідує зі змісту постанови про арешт майна боржника від 11.01.2024 року, така винесена з метою забезпечення виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року в цивільній справі № 161/2205/23 про заборону суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48 кв.м. Вказані заходи вжиті з метою забезпечення виконання рішення суду та збереження майна боржника на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження».

У своїй скарзі сторона заявника зазначає, що вищевказані дії ОСОБА_2 , які стосуються пред`явлення ухвали суду про забезпечення позову до органів ДВС, а також відкриття у зв`язку з цим суб`єктом оскарження виконавчого провадження є незаконними.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а також розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» імперативно визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз вищевказаних положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що арешт майна (коштів) боржника застосовується з метою забезпечення його збереження для наступної передачі стягувачеві або реалізації, для виконання рішення про конфіскацію майна боржника, або ж на виконання ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Однак, як встановлено судом, виконавче провадження № 73793880 було відкритим на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року, якою постановлено заборони суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48 кв.м.

Вищевказаний захід не є тотожнім арешту майна (коштів) боржника, який застосовується на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», а порядок його реалізації регламентований ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» імперативно визначено, що прийняття рішення про зупинення державної реєстрації прав відноситься до компетенції державного реєстратора.

Тобто, виконання судового рішення про заборону вчиняти будь-які дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо визначеного ним майна відноситься до компетенції державного реєстратора, а не виконавця.

Оскільки ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2023 року не містила вимоги щодо накладення майна на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48 кв.м., державний виконавець ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Данилевич Л.І. повинна була відмовити у прийнятті даного виконавчого документа.

Варто зауважити, що у вищевказаній ухвалі міститься, зокрема, й положення щодо її пред`явлення до негайного виконання Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради (43025, м. Луцьк, пр-т Волі, 8), як органу, посадові особи якого вправі приймати рішення про зупинення державної реєстрації прав на нерухоме майно.

З огляду на наведене вище, державний виконавець ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Данилевич Л.І. при винесенні 11.01.2024 року постанов про відкриття виконавчого провадження № 73793880, про арешт майна боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження діяла поза межами способу та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ЗУ «Про виконавче провадження», а тому вказані її рішення підлягають скасуванню.

Також варто зауважити, що, як зазначає сторона заявника (боржника), про вищевказані постанови їм стало відомо лише 08.11.2024 року, внаслідок ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 73793880.

В ході розгляду даного провадження судом було досліджено матеріали виконавчого провадження № 73793880, які було надано державним виконавцем для огляду в судовому засіданні, та встановлено, що такі не містять жодних відомостей щодо вручення будь-якої із оскаржуваних постанов ОСОБА_1 , або ж відомостей про ознайомлення останнього з їх змістом до вищевказаної дати.

На переконання суду, стороною заявника (боржника) було дотримано строки, встановлені ст. 449 ЦПК України, на звернення до суду із даною скаргою.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання дії ОСОБА_2 , які полягали у зверненні до Відділу ДВС з вимогам про внесення заборони та обтяження майна, такими, що суперечать завданню цивільного судочинства, а також щодо постановлення ухвалу про стягнення з останньої в дохід держави штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не може бути надано правову оцінку в даному судовому провадженні, оскільки предмет розгляду даної категорії справ стосується виключно оскаржуваних рішень, дії чи бездіяльність державних виконавців або інших посадових осіб органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця.

У тому випадку, якщо заявник (боржник) вважає, що дії ОСОБА_2 призвели до порушення його прав чи законних інтересів, останній вправі звернутися до останньої з відповідного роду вимогами в порядку позовного провадження, задоволення яких сприятиме ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції.

Керуючись ст.ст. 352, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 73793880, винесену 11.01.2024 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмилою Іванівною.

Скасувати постанову про арешт майна боржника, винесену 11.01.2024 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмилою Іванівною у виконавчому проваджені № 73793880.

Скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену 11.01.2024 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмилою Іванівною у виконавчому проваджені № 73793880.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 27 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська