Справа № 127/3979/24
Провадження № 2-н/127/552/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2024 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Розглянувши заяву та додані до неї матеріали суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу виходячи з наступного.
Так, ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину
Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Згідно із ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Стаття ст. 161 ЦПК України регламентує види вимог, за якими може бути видано судовий наказ.
Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;
Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст. 163 ЦПК України.
Так, звертаючись із даною заявою, ОСОБА_1 зазначила, що дитина проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , та долучила до матеріалів заяви довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.01.2024, видану Квартальним комітетом «Вінниченко».
Однак з даної довідки також слідує, що за адресою АДРЕСА_1 , разом із заявником та дитиною, без реєстрації проживає ОСОБА_2 (боржник, згідно заяви про видачу судового наказу).
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 08.02.2024 за №440746, ОСОБА_2 з 17.10.2012 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Знято з реєстрації за вищезазначеною адресою 11.05.2023.
Будь-яких доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_2 проживає за іншою адресою, ніж заявник та дитина, матеріали заяви не містять. Так само матеріали справи не містять і доказів, що ОСОБА_2 , як про те наведено у заяві про видачу судового наказу, проходить військову службу і фактично не проживає з заявником та спільною дитиною.
Окрім того, заявниця у заяві сама стверджує, що вона з ОСОБА_2 мешкають за однією адресою, однак бездоказово зазначає, що «фактично більшість часту разом вони не проживають».
З огляду на викладене, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили про те, що дитина проживає разом із матір`ю окремо від батька та перебуває на її (матері) утриманні, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості в ході розгляду внесеної на розгляд суду заяви про видачу судового наказу встановити виникнення у заявника (стягувача), як у особи, разом з якою проживає дитина, суб`єктивного права на отримання від ОСОБА_2 аліментів. (ч. 5 ст. 183 СК України).
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
На підставі викладеного, та керуючись п. 4 ч. 3 ст. 163, п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, ст.ст. 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -
У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.
Роз`яснити заявнику право повторного звернення до суду з такою самою заявою в порядку наказного провадження після усунення її недоліків.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: