Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №523/1584/24
Провадження по справі № 2/514/244/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравченко П.А.,

за участю секретаря судового засідання - Мельниченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Бессарабське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

14.03.2024 року адвокат Марченко К.Б., яка діє від імені « ОСОБА_1 », через підсистему "Електронний Суд" подала до суду заяву до ОСОБА_3 про зміну предмету позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26.02.2019 НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 5150, ОСОБА_1 є власником автомобіля RENAULT SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 29.07.2021 близько о 07 год. 40 хв. ОСОБА_3 , керуючи Екскаватором SCB 3СХ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , по вул. Перемоги 1, в м. Черноморськ, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого скоїв наїзд на автомобіля RENAULT SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (далі -ДТП). Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 р. у справі №523/14672/21 ОСОБА_3 за ДТП визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень. Вину у скоєнні ДТП ОСОБА_3 визнав у судовому засіданні. Позивач отримала психологічну травму в момент ДТП, оскільки габарити її легкового автомобіля значно менші за Екскаватор, який на нього наїхав, вона на місяць втратила можливість користуватись належним їй автомобілем, переживала, що автомобіль пошкоджено, та мусить витратити час, зусилля та кошти на відновлення технічного стану пошкодженого автомобіля, невпевненість у майбутньому, необхідність відмовитись від звичайного життя, ці негаразди на фоні перенесеної онкологічної хвороби (карциноми лівої молочної залози), яку було діагностовано в 2021 році та внаслідок якої 07.06.2021 р. їй було проведено двосторонню мастектомію. Наведені обставини є підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

28.03.2024 року адвокат Танасогло О.М., який діє від імені ОСОБА_3 , через підсистему "Електронний Суд" подав відзив на позовну заяву, відповідного до якого у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Ухвалою суду від 11.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засіданні позивач та її представник не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 р. у справі №523/14672/21 ОСОБА_3 за ДТП визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 даної постанови визначено, що позивачем має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Додані до матеріалів справи докази на які посилається позивач, а саме виписки з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 та консультативного заключення клінічного онколога ОСОБА_1 від 30.04.2021 року (а.с.67-68), підтверджують лише факт захворювання та перебіг хвороби, лікування позивача та діагноз, які унеможливлюють встановити причино наслідковий зв`язок з заподіянням моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що виникли з моменту її звернення до медичного закладу з 2015 року.

Позивачем не доведено завдання їй моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та не надано суду доказів на підтвердження завдання такої шкоди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд при ухваленні рішення приходить до наступного.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди ІІ групи.

Оскільки згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 позивач ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, відтак відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2,81,258,259,263-265,268, 273, 274 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.А. Кравченко