Номер провадження: 22-ц/813/2520/24
Справа № 946/6130/22
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т.П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, який був уточнений 12 січня 2023 року, до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25 грудня 2021 року близько 20:25 год. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «Hundai x35» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись по вулиці Південна в с. Приморське Ізмаїльського району Одеської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 26 грудня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001258 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Автомобіль марки «Hundai x35» д.н.з. НОМЕР_1 був на іноземній реєстрації (CZ), а саме країна Чехія (Зелена карта).

22 березня 2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 242 450,00 грн, з яких: 234 000,00 грн витрати на утримання та 8450,00 грн витрати на поховання. Вказана заява була отримана МТСБУ, в результаті чого була зареєстрована страхова справа №83344. Листом від 12 квітня 2022 року за №3-01а/6338 МТСБУ повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання: довідки про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП та надання належним чином завіреного документі, складений відповідною повноваженою установою (вирок суду, постанова про закриття кримінального провадження, обвинувальний акт тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП.

26 квітня 2022 року на адресу МТСБУ було надіслано письмові пояснення щодо надання довідки про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП. 13 травня 2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування, а саме долучено: витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001258 та відповідь Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 13 травня 2022 року №4/4-345.

Страхову справу відкриту за заявою ОСОБА_1 передано до Департаменту міжнародного страхування та справу зареєстровано за номером №18605.1.

22 червня 2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про уточнення заяви про виплату страхового відшкодування для сина загиблого - ОСОБА_1 . З урахуванням вказаної заяви загальна сума страхового відшкодування складала 320450,00 грн, з яких: 78000,00 грн моральна шкода, 234000,00 грн витрати на утримання та 8450,00 грн витрати на поховання.

Листом від 23 червня 2022 року за №3-02в/12832 страховик - МТСБУ повідомив, що абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку на прийняття рішення щодо здійснення регламентної виплати припиняється до дати коли МТСБУ стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

17 серпня 2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування.

З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення (припинення) строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач не погоджувався, вважав його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіль марки «Hundai x35» д.н.з. НОМЕР_1 в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Кримінальне провадження №0001258 на час подання апеляційної скарги на стадії досудового розслідування, а не розглядається відповідним судом. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачу є встановленим та не підлягає доказуванню.

Додатково позивач звертав увагу на те, що відповідач при розгляді страхової справи (яка перебувала з 06 грудня 2021 року) у порушення ст. 34 Закону не вчиняв дії після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме п. 34.1. Закону Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Позивач із свого боку вчинив всі необхідні дії задля сприяння відповідачу у наданні необхідного обсягу документації, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії заяв та додатки до них. Крім того, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Таким чином, прийняття відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на нормах спеціального Закону та порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Окрім цього встановлено, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування. У даній справі калькуляція штрафних санкцій здійснювалась саме з 91-го календарного дня після подання заяв про виплату страхового відшкодування (оскільки дати отримання Відповідачем даної заяви нам не була відома), адже граничним терміном виплати є 90-день з моменту подачі заяви. На підставі наведеного, позивач вважав, що є законні підстави стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 20 червня 2022 року по 30 серпня 2022 року у розмірі 31606 грн 03 коп., трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційні втрати за період з 20 червня 2022 року по 30 серпня 2022 року у розмірі 1896 грн 36 коп. (3% річних) та за період з 20 червня 2022 року по 30 серпня 2022 року у розмірі 2243 грн 15 коп. (інфляційні втрати).

Враховуючи уточнену позовну заяву, 30 листопада 2022 року відповідачем було частково сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 260000,00 грн, що включає 8450,00 грн - відшкодування витрат на поховання, 78000,00 грн відшкодування моральної шкоди та 173550,00 відшкодування витрат на утримання. Так, відповідачем не було відшкодовано 60450,00 грн витрат на утримання. Враховуючи, що з моменту звернення до суду відповідачем частково сплачено суму страхового відшкодування, однак до моменту прийняття рішення відповідачем збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, позивач вважав за необхідне зменшити розмір позовних вимог з урахуванням суми сплаченого страхового відшкодування та нарахованої пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Розрахунок страхового відшкодування у розмірі 320450,00 грн проведено станом на дату виплати страхового відшкодування - 30 листопада 2022 року. Розрахунок страхового відшкодування у розмірі 60450,00 грн проведено станом на дату судового засідання - 10 січня 2023 року.

З огляду на зазначене, позивач просив суд першої інстанції стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 :

- страхове відшкодування у розмірі 60 450,00 грн;

- за період з 20 червня 2022 року по 30 листопада 2022 року пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 71991,51 грн, три відсотки річних у розмірі 4319,49 грн, інфляційні втрати у розмірі 22687,69 грн, а всього разом - 98998,69 грн;

-за період з 30 листопада 2022 по 10 жовтня 2022 року пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3477,95 грн, три відсотки річних у розмірі 208,68 грн, а всього разом - 3686,63 грн;

-понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат задоволено частково. Стягнено з МТСБУ на користь ОСОБА_1 за період з 20 червня 2022 року по 30 листопада 2022 року пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 58410,95 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста десять гривень дев`яносто п`ять копійок) грн., три відсотки річних у розмірі 3504,66 (три тисячі п`ятсот чотири гривні шістдесят шість копійок) грн, інфляційні втрати у розмірі 18407,86 (вісімнадцять тисяч чотириста сім гривень вісімдесят шість копійок) грн, а всього разом - 80323,47 (вісімдесят тисяч триста двадцять три гривні сорок сім копійок) грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнено з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) грн. Стягнено з МТСБУ в дохід держави судовий збір у розмірі 803,28 (вісімсот три гривні двадцять вісім копійок) гривень. Допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі МТСБУ просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що регламентна виплата потерпілій особі здійснена в межах строку визначеного п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме із застосуванням положень абз.абз. 4, 5 п. 36.2 ст. 36 вказаного закону. Саме тривалий строк подання заінтересованою особою необхідних (обов`язкових), належно оформлених документів, відсутність інформації щодо прийнятого процесуального рішення у кримінальному провадженні та форсмажорні обставини (обставини непереборної сили) військова агресія російської федерації проти України і стали причиною того, що строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) збільшився.

Також скаржник просить відмовити позиву у стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з тих підстав, що у даному випадку предмет позову та обставини справи є незмінними, матеріали справи не містять адвокатських запитів на збір доказів у справі, витребування у судовому провадженні доказів, написання та направлення до суду заяви по суті позовних вимог та представник позивача фактичної участі у судових засіданнях не приймав. Скаржник вважає, що справ не є складною, об`єм наданих послуг є незначним, час витрачений на надання таких послуг та їх обсяг є неспівмірним із заявленою вартістю наданих послуг.

Короткий зміст та доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26 грудня 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині суми стягнення та витрат на професійну правничу допомогу, з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з Витягу з ЄРДР від 26 грудня 2021 року вбачається, що 25 грудня 2021 року о 20 год. 25 хв. рухаючись по вулиці Південна в с. Приморське Ізмаїльського району Одеської області, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобілі «Hundai x35» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибравши безпечну швидкість руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_3 отримав наступні тілесні ушкодження: перелом правої ноги, перелом правої руки, перелом ребер з права та перелом лобної частини голови з права. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_3 помер на місці (ЄО-6743). Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.30).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29 грудня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 09 жовтня 2003 року, позивач є сином загиблого ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до довідки Київського університету культури від 18 лютого 2022 року №55/22 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є студентом 2 курсу групи ГБР-10, денної форми навчання на контрактній основі, Київського університету культури, IV рівня акредитації. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року (а.с.13).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка мала місце 25 грудня 2021 року о 20 год. 25 хв. по вулиці Південна в с. Приморське Ізмаїльського району Одеської області, за участю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобілі «Hundai x35» д.н.з. НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер на місці.

За фактом ДТП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0001258 від 26 грудня 2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Станом на 25 грудня 2021 року (час скоєння ДТП) автомобіль марки «Hundai x35» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 був на іноземній реєстрації (CZ), а саме країна Чехія (Зелена карта), що є обставиною, яка визнається сторонами та не підлягає доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 ч.1 Закону).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 вказаного Закону також передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Згідно із ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону- МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно із п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п. 27.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 25 грудня 2021 року за участю ОСОБА_2 , внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , є страховим випадком, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у МТСБУ виник обов`язок здійснити регламентну виплату сину померлого за шкоду, яка пов`язана зі смертю його батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону №1961-ІV, в редакції на час виникнення правовідносин, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

22 березня 2022 року представник позивача звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 (а.с.7).

Листом від 12 квітня 2022 року №3-01а/6338 МТСБУ з посиланням на ст. 36 Закону України було повідомлено представника позивача, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документи, складений відповідною повноважною установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та підтвердження причинно-наслідкового зв`язку. В даному листі також зазначено, що для отримання відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, необхідно надати до МТСБУ наступні документи: - довідку про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП. Також вказано, що після отримання вище зазначених документів, МТСБУ повернеться до розгляду питання про відшкодування завданої шкоди (а.с.27).

Також колегією судді встановлено, що 26 квітня 2022 року представником позивача до МТСБУ подано пояснення, в яких зазначено, зокрема, що щодо довідки про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП повідомляється, що відповідну довідку надати видається неможливим, оскільки на день дорожньо-транспортної пригоди останній не працював та будь-яких доходів не отримував (а.с.28).

Відповідно до п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що відповідач не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування був зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, з таких підстав.

Так, судом першої інстанції не взято до уваги положення п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого,

його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік,

розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

Проте позивачем до первинно поданої заяви не надав документи передбачені пп. е п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а надав відповідачу пояснення щодо неможливості подання таких документів лише 26 квітня 2022 року.

Так, враховуючи відсутність у відповідача даних щодо доходів загиблого а попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та отримання пояснень щодо вказаних документів лише 26 квітня 2022 року, колегія суддів вважає, що відповідач не пізніше як через 90 днів саме з дня отримання вказаних пояснень від 26 квітня 2022 року був зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Щодо посилання представника відповідача у відзиві про застосування правового висновку Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №487/3094/17-ц, а саме, що винну у скоєнні ДТП особу, в результаті якої було завдано шкоди на час розгляду справи не встановлено, обґрунтованим є висновок про передчасність вимог щодо покладення на відповідачів (страховиків) відповідальності за завдану йому шкоду, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, з наступних підстав.

Висновки Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №487/3094/17-ц стосувались правовідносини з відшкодування шкоди за ч. 1 ст. 1188 ЦК України, яка передбачає, що обов`язковою умовою відповідальності за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, є доведення вини завдавача шкоди.

Однак, в даному випадку ДТП сталася за участю джерела підвищеної небезпеки та пішохода.

Тобто у даному випадку шкоду завдано не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

У даному випадку йдеться про регламентну виплату МТСБУ з підстав ст. 1187 ЦК України і ст. 41 Закону.

Крім того, п. 36.2 ст. 36 Закону не передбачає призупинення регламентної виплати МТСБУ до дати набрання чинності рішення у кримінальній, цивільній або іншій справі.

З огляду на викладене, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №487/3094/17-ц, не підлягають застосуванню у даній справі.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду/тощо є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування та суперечить вимогам чинного законодавства.

Як вбачається з листа МТСБУ на ім`я представника позивача та ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс», МТСБУ прийняло рішення про здійснення регламентної виплати у сумі 260 000,00 грн, розмір якої розраховано відповідно до наявних у матеріалах справи документів у межах страхової суми, визначеної статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначена сума регламентної виплати складається з наступних величин: 8450,00 грн - відшкодування витрат на поховання (відповідно до положень п. 27.4 статті 27 Закону), 78 000,00 грн - відшкодування моральної шкоди (відповідно до положень п. 27.3 статті 27 Закону), 173550,00 грн - відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (відповідно до положень п. 27.2 статті 27 Закону).

Як зазначає представник позивача в заяві про уточнення позовних вимог, та підтверджується скріншотом (а.с.122), МТСБУ сплатило 30 листопада 2022 року на рахунки позивача 260000,00 грн страхового відшкодування, що включає 8450,00 грн - відшкодування витрат на поховання, 78000,00 грн - відшкодування моральної шкоди, 173550,00 грн - відшкодування витрат на утримання.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розпорядженням від 09 квітня 2019 №538 Нацкомфінпослуг встановлено розміри страхових виплат за договорами цивільно-правової відповідальності. Станом на дату ДТП розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 260 тисяч гривень.

Отже, 30 листопада .2022 року МТСБУ виконало свій обов`язок щодо сплати страхового відшкодування в сумі 260 тисяч гривень в межах ліміту.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з МТСБУ на його користь 60450,00 грн витрат на утримання задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, то відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України).

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц зазначила, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, законодавством передбачене нарахування пені за прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, у разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика застосовуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних полягає у відшкодуванні майнових втрат та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування боржником грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Так, заяву про регламентну виплату представник позивача подав до МТСБУ 22 березня 2022 року, а регламентна виплата МТСБУ здійснена лише 30 листопада 2022 року.

Оскільки заяву про регламентну виплату подано 22 березня 2022 року, а регламентна виплата МТСБУ здійснена 30 листопада 2022 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що має місце прострочення МТСБУ виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що за період з 20 червня 2022 року по 30 листопада 2022 року має бути стягнута пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 58410,95 грн, 3% річних у розмірі 3504,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 18407,86 грн, а всього разом - 80323,47 грн, виходячи з розміру страхового відшкодування у сумі 260 000,00 гривень.

Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі з даними висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Так, по-перше, як зазначено вище, у відповідача були відсутності дані щодо доходів загиблого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та отримання пояснень щодо вказаних документів лише 26 квітня 2022 року, тому колегія суддів вважає, що відповідач не пізніше як через 90 днів саме з дня отримання вказаних пояснень від 26 квітня 2022 року був зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Так останнім днем здійснення регламентної виплати в даному випадку є 25 липня 2022 року.

По-друге, МТСБУ здійснило регламентну виплату 30 листопада 2022 року, тобто останнім днем прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора фактично є 29 листопада 2022 року, а не як зазначено судом першої інстанції 30 листопада.

Враховуючи вищевикладене пеню з розрахунком подвійної ставки Національного банку України , 3% річних та інфляційні витрати необхідно нараховувати з 26 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року за наступними формулами.

Для пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ

Сума боргу ? подвійна ставка НБУ (%) / 100% ? Кількість днів / Кількість днів у році.

260 000,00 х 50,00% / 100% х 127 / 365) = 45 232,88

Для 3% річних:

Сума боргу ? Процентна ставка (%) / 100% ? Кількість днів / Кількість днів у році

260 000,00 х 3,00% / 100% х 127 / 365 = 2 713,97

Для інфляційних втрати:

Сума боргу ? Сукупний індекс інфляції / 100% - Сума боргу

260 000,00 х 106,336% / 100% - 260 000,00 грн = 16472,55 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні, шляхом зменшення суми стягнення, а саме за період з 26 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року має бути стягнута пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 45 232,88 грн, 3% річних у розмірі 2 713,97 грн, інфляційні втрати у розмірі 16 472,55 грн, а всього разом - 64419,40 грн.

Щодо посилання скаржника на форсмажорні обставини (обставини непереборної сили) військова агресія російської федерації проти України, як причину того, що строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) збільшився, колегія суддів зазначає наступне.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні").

У постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, на який скаржник посилається у поясненнях наданих суду першої інстанції, не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону «Про торговопромислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Отже, лист ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду 13 вересня 2023 року у справі №910/7679/22

Більше того, скаржником не зазначено як саме збройна агресія російської федерації та введення воєнного стану на території України фактично вплинуло на здійснення регламентної виплати позивачу.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Так, право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

28 липня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Ільків М.М. укладено Договір про надання правової допомоги №28.07.2022, предметом якого сторони визначили, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами (а.с.67-69).

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №761/1673/20.

Тому, суд першої інстанції вважав, що вимоги щодо стягнення з МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. на користь позивача підлягають задоволенню.

Проте колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача усієї суми витрат на професійну правничу допомогу.

Позов задоволено частково на суму в розмір 64419,40 грн, що становить 39,49% (64419,40*100/163135,32) від загальної ціни позову, а отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5923,50 гривень.

Щодо доводів скаржника, що представник позивач не подав до суду першої інстанції заяви по суті справи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки представник позивача подав до суду першої інстанції позовну заяву (а.с.1-5), відповідь на відзив (а.с.96-99), заяву про уточнення позовних вимог.

Більше того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування адвокатських витрат у сумі 5923,50 відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності з урахуванням складності справи, строку розгляду справи, виконаних адвокатом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку при визначенні розміру суми стягнення, а тому апеляційна скарга МТСБУ підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині суми стягнення та розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 644,22 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1631,35х39,49%).

Апеляційну скаргу задоволено частково на суму в розмір 98715,92 грн, що становить 60,51% ((163135,32-64419,40)*100/163135,32) від загальної ціни позову

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України МТСБУ компенсується судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги 1480,70 ((1631,35х150%)х60,51%).

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2023 року змінити, виклавши другий, четвертий, п`ятий абзаци резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) за період з 26 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 45 232,88 (сорок п`ять тисяч двісті тридцять дві гривнi 88 копійок) грн, 3% річних у розмірі 2 713,97 (дві тисячі сімсот тринадцять гривень 97 копійок) грн, інфляційні втрати у розмірі 16 472,55 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят дві гривнi 55 копійок) грн, а всього разом - 64419,40 (шістдесят чотири тисячі чотириста дев`ятнадцять гривень 40 копійок) грн.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5923,50 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять три гривнi 50 копійок) грн.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України () в дохід держави судовий збір у розмірі 644,22 (шістсот сорок чотири гривнi 22 копійки) грн».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судові витрати понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України () за подачу апеляційної скарги у розмірі 1480,70 (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 70 копійок) грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький