Провадження № 2/761/9044/2024
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про визначення часток у спільній власності.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Разом з тим, під час вивчення матеріалів позову, встановлено, що останні не відповідають вимогам чинного процесуального законодавства України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В пункті 2 частини 1 статті 176 ЦПК передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися в ціні заявленого позову.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 907/9/17 від 26.02.2019 року та Касаційної цивільної палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 307/23/18.

Як вбачається з матеріалів позову позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею частку в розмірі 1/2 у праві спільної власності на житлову 3-кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 92,5 кв.м., житловою площею 53 кв.м., а також визнати за Відповідачем частку в розмірі 1/2 у праві спільної власності на житлову 3-кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 92,5 кв.м., житловою площею 53 кв.м.

Отже, заявлена позивачем вимога є вимогою майнового характеру, однак ціна позову позивачем не визначена.

Суд зауважує, що до обставини щодо визначення ціни позову застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається. Визначена позивачем ціна позову має бути підтверджена належними доказами, зокрема, висновком спеціаліста, виходячи з яких можливо визначити дійсну вартість об`єкту спірного нерухомого майна та суму судового збору, отже позивачу необхідно надати до суду докази щодо вартості частки, на яку позивач просить визнати за нею право власності.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем долучено до позову квитанцію про оплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн. однак, оскільки позивачем не визначено ціну позову та не надано доказів вартості 1/2 частки майна спірного нерухомого майна, суд позбавлений можливості встановити повноту сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу майнового характеру, пред`явлену фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову, що має бути підтверджено належними доказами, та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, виходячи з вартості різниці частки майна між часткою на яку вона просить визнати право власності.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 183, 185, 259-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній власності - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: