Справа №760/8003/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

29 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права власності, скасування реєстраційного запису та зобов`язання скасувати реєстраційний запис, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, і з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить:

- зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію та Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати реєстраційний запис, вчинений 24 січня 2019 року за №0048503, щодо державної реєстрації фізичної особи підприємцем ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Державного реєстратора Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації скасувати реєстраційний запис вчинений 24 січня 2019 року за № 0048503 щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Державного реєстратора Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації скасувати реєстраційний запис вчинений за № 0048503 щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Посилається в позові на те, що він є власником квартирии АДРЕСА_2 .

Крім того, вже довгий час він постійно проживає в Федеративній Республіці Німеччина, проте орієнтовно у другій половині 2021 року йому стало відомо, що на адресу його квартири почали приходити «кредитні вимоги» та інша поштова кореспонденція на ім`я ФОП ОСОБА_2 .

Згодом ним було здійснено перевірку відповідного реєстру, з якого йому стало відомо, що ФОП ОСОБА_2 24 січня 2019 року зареєстрований в ЄДР саме за адресою знаходження його квартири за АДРЕСА_2 .

Зазначає, що ОСОБА_2 ніколи не був зареєстрований (прописаний) у належній йому квартирі, жодних договорів щодо користування його приватною власністю він не підписував та дозволів на проведення державної реєстрації ФОП ОСОБА_2 за його адресою я не надавав.

Безпосередньо самого ОСОБА_2 він ніколи не знав та не знає.

Це підтверджується відповіддю Солом`ямської районної в м.Києві державної адміністрації від 07 грудня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_2 станом на день виготовлення довіреності та станом на день реєстрації ФОП, а саме 24 січня 2019 року, не був зареєстрований в квартирі за АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 був зареєстрований якості фізичної особи-підприємця Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією, після чого матеріали були передані до Солом 'янської РДА, де станом на сьогоднішній день ФОП ОСОБА_2 обліковується за місцем адреси державної реєстрації.

Крім того, відповідно до оригіналу витягу з ЄДР від 01 квітня 2023 року місцезнаходженням ФОП ОСОБА_2 є : « АДРЕСА_3 », а місцем зберігання реєстраційної справи в паперовій формі є Солом 'янська районна в місті Києві державна адміністрація.

Відповідно до ст.51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовується нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Поняття місцезнаходження юридичної особи визначено статтею 93 ЦК України , згідно з якою місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п.4 ст.4, ст.9 та ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридични осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстраці базується на заявницькому принципі.

Державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, які подаються заявником для державної реєстрації;

В Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження.

Крім того, відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України - податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Таким же чином регулюється дане питання цивільним законодавством України.

Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб.

Статтею б Закону визначено, що державний реєстратор, який перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, проводить реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статті 7 даного Закону Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

З викладеного випливає, що відповідачем ОСОБА_2 під час реєстраці ФОП було подано документи, які містять недостовірні відомості про його місцезнаходження та безпідставно зазначено адресу об`єкта нерухомого майна, яке перебуває у його приватній власності, що в подальшому призвело до вчинення відповідачем-2 реєстраційної дії за № 0048503 24 січня 2019 року.

З урахуванням цього, вчинення цих дій вважає порушенням його прав, як власника квартири, а тому просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована 11 квітня 2023 року в канцелярії суду та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 01 травня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками.

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу ОСОБА_2 повернувся до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання з адреси місця реєстрації як ФОП.

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 за приведеними в реєстраційній справі параметрами зареєстрованим не знайдено.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 11 червня 2021 року в справі № 2-6236/11, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції.

Так, ухвала суду про відкриття провадження в справі з копією позову та додатками до нього направлялася відповідачу за вказаною ним у реєстраційній справі адресою.

Відповідно до отриманої інформації зареєстрованим відповідач не значиться.

Розшук учасників справи не віднесено до повноважень суду і такі можливості у суду відсутні.

Не дивлячись на те, що вказана ухвала стосується позивача в справі, суд вважає виконаним судом обов`язок, врегульований цивільним процесуальним законодавством, при прийнятті справи до провадження суду та відкриття провадження в ній.

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.

15 травня 2023 року до суду надійшов відзив Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, яким останній проти позов узаперечує.

Посилається на те, що відповідно до матеріалів реєстраційної справи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зберігається у відділі з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, він був зареєстрований, як фізична особа - підприємець, 24 січня 2019 року державним реєстратором Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації Плетенець М.В. на підставі належного комплекту документів, які подано представником ОСОБА_3 , відповідно до вимог статті 18 Закону про реєстрацію, а саме:

-заяви про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, (форма № 1);

-документ, що засвідчує повноваження уповноваженої особи (нотаріально посвідчена довіреність).

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає також, що відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, які подаються державному реєстратору, завідомо неправдивих відомостей, які підлягають внесенню до ЄДР, несуть відповідальність, встановлену законом.

Виходячи з того, що права позивача Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією порушені не були, просить у позові відмовити.

Інші відповідачі відзив на позов не подали.

З урахуванням цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла.

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Частиною 1 ст.382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

За змістом ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 21 липня 2003 року та свідоцтва про право власності від 03 березня 1998 року є власником квартири АДРЕСА_2 .

Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 березня 2023 року.

Відповідно до листа Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації від 07 грудня 2021 року у вказаний період з 2000 року в квартирі були зареєстровані різні особи, в тому числі позивач до 06 листопада 2003 року.

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі зареєстрованим не був.

З долучених до позову доказів вбачається, що на адресу квартири з кінця 2020 року стали надходити на ім.»я відповідача ОСОБА_2 вимоги кредиторів про погашення заборгованості.

Крім того, 17 лютого 2020 року відповідачем був укладений договір на закупівлю товарів, а також виписана видаткова накладана, в яких зазначена адреса відповідача - АДРЕСА_1 .

Як вбачається з витягу з реєстрації ФОП ОСОБА_2 юридична адреса останнього зазначена: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.1 ст.3 Закон України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 6 Закону визначено, що державний реєстратор, який перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, проводить реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст. 7 даного Закону Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Статтею 9 Закону визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Крім того, відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України - податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Статтею 93 ЦК України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльності юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

З копії довіреності від 24 січня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., виданною відповідачем ОСОБА_2 на вчинення дій, направлених на його реєстрацію як фізичної особи-підприємця, вбачається, що ним зазначено місце реєстрації проживання - АДРЕСА_1 .

Саме одна з уповноважених вказаною довіреністю осіб - ОСОБА_3 , вчиняв реєстраційні дії в органах державної реєстрації.

Відповідно до ст. 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майна, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Захист права власності здійснюється в передбаченому законом порядку, тобто шляхом застосування належної форми, засобів і способів захисту.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном, як це передбачено ст.391 ЦК України.

Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

З урахуванням приведеного вище суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_2 порушуються права позивача, як власника житла.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто позивач, з урахуванням визначених нормами процесуального законодавства принципів змагальності та диспозитивності, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Враховуючи викладене вище, надані позивачем докази порушення його прав, як власника квартири, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині зобов`язання усунути перешкоди в користуванні власністю та зобов`язання скасувати реєстрацію відповідача, як ФОП, за місцем знаходження власності позивача.

Щодо решти вимог позивача, суд виходить з наступного.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідно до ст. 6 Закону всі реєстраційні дії, передбачені цим законом, здійснюються державним реєстратором шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Перелік документів, які подаються для державної реєстрації фізичної особи підприємцем визначено в ст.18 Закону.

За змістом даної норми закону реєстрація особи при цьому не є предметом перевірки.

В свою чергу, перелік документів для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця визначено в ч.4 ст.18 Закону, а саме:

1) заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

2) копія свідоцтва про смерть фізичної особи - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв`язку з її смертю або оголошенням її померлою (крім випадку, якщо відомості про смерть фізичної особи містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян);

3) рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифрової економіки, про анулювання статусу електронного резидента (е-резидента) - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв`язку з втратою статусу електронного резидента (е-резидента);

4) заява про скасування статусу електронного резидента (е-резидента) - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв`язку з втратою статусу електронного резидента (е-резидента).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 506/450/19 від 14 липня 2021 року, для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 ( в контексті захисту порушеного права ) зазначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З урахуванням приведеного вище, задоволення вимог позивача в частині скасування реєстрації відповідача, як ФОП, за місцем належної йому на праві власності квартири, суд вважає, що сама по собі реєстація відповідача, як ФОП, не порушує прав заявника, а тому підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відстуні.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

В той же час, суд враховує, що предметом спору сторін у справі було 4 вимоги немайнового харарктеру.

При зверненні до суду позивачем було сплачено 1 073. 60 гр. судового збору, тобто за одну вимну немайнового характеру.

В той же час, відповідно до п.2 ч.3 ст.6 Закну України « Про судовий зібр» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду мало бути сплачено за 4 вимоги немайнового характеру 4 294, 40 гр. судового збору.

З урахуванням висновку суду про часткове задоволення вимог позивача, сплаченої ним суми судового збору, з відповідача на користь держави має бути стягнуто 3 220, 80 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 93, 316, 319, 321, 379, 382, 383, 386 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Скасувати реєстраційний запис, вчинений 24 січня 2019 року Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією за № 0048503, щодо державної реєстрації фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3 220, 80 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса : АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шереметьєва