СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14415/24

пр. № 2/759/4755/24

17 грудня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Ганнисика А.А.

представника позивача ОСОБА_1.

представника відповідача Вацика М.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Кооперативу по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 2) про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

І. Зміст позовних вимог.

У липні 2024 року позивач звернувся з позовом про зобов`язання вчинити дії.

Позовну заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя спадкодавець був членом Кооперативу по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець». За життя батько позивача вніс вступні та пайові внески у кооператив по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» та користувався гаражами (гаражними боксами) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Будучи спадкоємцем внесків батька у Кооператив по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» позивач 10.10.2023 року подав заяву на ім`я голови правління кооперативу, в якій просив прийняти його у члени кооперативу та переоформити на нього гаражні бокси померлого батька. Станом на дату подання позовної заяви, вказана вище заява позивача розглянута не була, будь-якої відповіді про результати розгляду заяви позивачу надано не було. Просить позов задовольнити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №786, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що 10.10.2023 року позивач подав заяву на ім`я голови правління кооперативу, в якій просив прийняти його у члени кооперативу та переоформити на нього гаражні бокси померлого батька.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб

(спадкоємців).

Згідно із статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 статті 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця,

зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

Разом із вказаним, відповідно до статті 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

У разі якщо об`єктом паю є об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, право на виконання будівельних робіт щодо якого набуто після набрання чинності Законом України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", правочини (операції) щодо таких об`єктів здійснюються з дотриманням вимог зазначеного закону.

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі.

Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Позивачем не надано належних доказів, що за життя батько позивача вніс вступні та пайові внески у кооператив по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» та набув у власність, користувався гаражами (гаражними боксами) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_2 позовні вимоги не обґрунтовані на законі, не підтвердженні доказами та під час судового розгляду судом не встановлені, що за життя ОСОБА_3 набув право власності на нерухоме майно, а саме гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , тому вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216,1217,1218,1268,1269,1270, ЦК України, ст. ст. 77-84, 141,142, 259, 260, 264-266, 269 ЦПК України, ЗУ «Про кооперацію» суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Кооперативу по обслуговуванню та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Н.О.Петренко