УХВАЛА

27 грудня 2024 року м.Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту батьківства, стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментах, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження,
24.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача або визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, починаючи з народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з відповідача заборгованість по аліментах за весь період з моменту народження до дня винесення судового рішення, зобов`язати органи РАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24.12.2024 року визначено головуючого суддю Апаллонову Ю.В.
Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суддя дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог статті 175,177 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 175,177 ЦПК України.
Відповідно до ч 2 ст. 175 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Водночас, в порушення вказаних вимог ч.2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві ОСОБА_1 не вказано відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін;відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти РАЦС, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Також, у позовній заяві не зазначений процесуальний статус учасників, зокрема, Вознесенівського районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а тому позивачу пропонується зазначити процесуальний статус учасників справи (позивач, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог). Також у разі, якщо Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області є відповідачем, у позовні заяві у відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України слід зазначити зміст позовних вимог щодо вказаного відповідача.
Крім того, з поданих до суду документів не вбачається, що між сторонами існує спір з приводу батьківства відповідача або, що органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено сторонам у справі у вчинені відповідного актового запису.
У змісті позовних вимог, зазначених в позовній заяві, вказано, що позивач просить встановити факт батьківства, тоді як ця вимога не є тотожною вимозі про визнання батьківства, оскільки факт батьківства за рішенням суду встановлюється в разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини.
За змістом ст.128 та ст.130 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства та заява про встановлення факту батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, є різними способами захисту, які реалізуються в межах різних форм цивільного судочинства (у позовному або окремому провадженні відповідно) залежно від того, чи є живим чоловік, про батьківство якого стверджується.
Таким чином, справи за заявами про встановлення фактів батьківства, враховуючи зміст норм ст.130 СК України розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.
Тому позивачу пропонується вірно визначити зміст позовних вимог: чи він просить суд про визнання батьківства (ст.128 СК України) чи про встановлення факту батьківства (ст.130 СК України), виклавши заявлені вимоги та зміст цих вимог у оновленій позовній заяві.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі,немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері(ч. 1ст. 135 СК).
Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
У постанові від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, провадження №61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Отже, відповідно до норм Сімейного кодексу України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері та особи, яку та вважає батьком дитини, ведення з ним спільного господарства до народження дитини, або спільне її виховання чи утримання, або докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.
З огляду на вищезазначене, позивачу слід зазначити, з якого та по який час проживала разом з відповідачем, за якою адресою, надати відповідні довідки з житлово-комунальних організацій про те, що відповідач проживав разом з позивачкою; докази в підтвердження того, що позивачка та відповідач вели спільне господарство до народження дитини. Письмові чи інші докази, що після народження дитини відповідач визнавав дитину своєю, приймав участь у вихованні дитини та утриманні, тобто докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем свого батьківства відносно дитини. В позовній заяві не зазначені та до позову не додані будь-які докази, що засвідчують походження дитини від відповідача.
Крім того, у порушення ч.2 ст.175 ЦПК України заявляючи чотири вимоги, у позовній заяві позивач не зазначає зміст позовних вимог за кожною окремою позовною вимогою.
Таким чином, позивачу слід окремо викласти обставини з приводу вимог про стягнення аліментів, заборгованості та, відповідно, зазначити розмір таких вимог. При цьому позивачу слід зазначити окремо який саме розмір аліментів чи у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу просить стягнути з відповідача на утримання дитини.
Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину з моменту її народження. Разом із тим, позивачем не обґрунтовано вказаних вимог з огляду на ті обставини, що запис про батька дитини ОСОБА_3 здійснено відповідно до ч. 1 ст.135 СК України та станом на час пред`явлення вказаного позову батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 не визнано, і не зазначено доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Щодо стягнення заборгованості по аліментам, то позивачу суддя роз`яснює таке.
Відповідно до ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
З огляду на вказане, позивачу пропонується у відповідності до ст. 175 ЦПК України викласти зміст позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів та навести виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини з урахуванням положень ст. 194 СК України.
Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,2 грн.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру: встановлення факту батьківства, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження, про стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментах.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.
Відтак, за вимоги позовної заяви щодо стягнення аліментів судовий збір позивачем не має сплачуватися.
Разом із тим, за кожну з інших трьох вимог немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у визначеному п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмірі по 1211 грн. 20 коп. згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" (1211,20х3) 3633,60 грн.
ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із тим, що вона є багатодітною матір`ю, і звільняється від сплати судового збору про стягнення аліментів, а також належить до осіб, які мають право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства».
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосудця та дотримання принципу забезпечення рівних процесуальних прав і обов`язків учасників судового процесу.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Разом з тим, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При цьому ст.13 Закону України «Про охорону дитинства», на яку посилається позивач не регулює питання щодо звільнення від сплати судового збору, а визначає порядок надання державної допомоги сім`ям з дітьми.
В силу вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, чи зменшення їх розміру являється майновий стан сторони, який позбавляє її можливості здійснити оплату судового збору у визначеному Законом розмірі при зверненні з позовом до суду.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 надає посвідчення багатодітної родини видане 07.09.2018 року. Доказів щодо майнового стану не надано.
Зважаючи на відсутність доказів майнового стану позивача, суд приходить до висновку, що у задоволені заяви про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.
Враховуючи викладене, за подання позовної заяви відносно трьох вимог немайнового характерупідлягає сплаті судовий збір у визначеному п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмірі по 1211 грн. 20 коп. згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" (1211,20х3) 3633,60 грн. і позивач має сплатити судовий збір у розмірі 3633,60 грн. та надати суду докази сплати судового збору (оригінал квитанції) в розмірі 3633,60 грн.
Відповідно до вимог п. ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
До того ж, до матеріалів позову долучено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, в якому позивач просить витрати на проведення експертизи покласти на відповідача.
Суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу положення ст. 135 ЦПК України, згідно до якого, суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат). Суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про призначення експертизи, залучення спеціаліста, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.Якщо клопотання заявили декілька учасників справи, необхідну грошову суму авансом у рівних частках сплачують відповідні учасники справи, а у випадках, коли відповідна процесуальна дія здійснюється з ініціативи суду, - сторони в рівних частках.У разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат або несплати у визначений судом строк відповідних сум авансом суд вправі відхилити клопотання про призначення експертизи, та ухвалити рішення на підставі інших поданих учасниками справи доказів або скасувати раніше постановлену ухвалу про призначення експертизи.
Також суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу щодо клопотання про прискорений розгляд справи, що відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Таким чином, розгляд справи за заявленими вимогами, що виникають з сімейних відносин, які об`єднані позивачем з вимогою про стягнення аліментів, здійснюється у порядку загального позовного провадження.
Згідно до ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Враховуючи вищенаведене, суддя вважає за необхідне залишити дану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для виправлення недоліків шляхом надання суду оновленої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України та викладення в позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини згідно мотивувальної частини ухвали із наданням копій оновленої позовної заяви для учасників справи, а також для надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 3633,60 грн.
Керуючись ст.ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суддя
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту батьківства, стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментах, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту батьківства, стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментах, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження, залишити без руху, надавши позивачу строк тривалістю десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду оновленої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України та викладення в позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини згідно мотивувальної частини ухвали із наданням копій оновленої позовної заяви для учасників справи, а також для надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 3633,60 грн.
Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк позовна заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова