Дата документу 26.12.2024 Справа № 330/2903/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 330/2903/21 Головуючий у І інстанції: Гусарова В.В.
Провадження № 22-ц/807/2188/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року АТ «МЕГАБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що між відповідачем та ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого з 31.10.2018 є АТ «МЕГАБАНК», було укладено Кредитний договір № 79-014-850-2-17-Е (з ануїтетними платежами) від 18.10.2017.

Згідно з п. 1.1. Кредитного договору Кредитедавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених Договором, які Позичальник зобов`язується повернути Кредитедавцю, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з Додатками.

Відповідно до п. 1.2. Кредит надається на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою.

Згідно з п. п. 2.2., 2.З., 2.4. Кредитного договору, Кредит надається на строк з 18 жовтня 2017 року до 16 жовтня 2020 року включно у розмірі 28026,91 грн зі сплатою 15,00 % річних за користування Кредитом, що нараховується на суму заборгованості за Кредитом.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором.

Згідно з п. 4.2. Кредитного договору платіжним періодом встановлено календарний місяць.

Відповідно до 3.2.3. Кредитного договору Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі за Договором на передбачених Договором умовах.

Пунктом 2.9. Кредитного договору зазначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, яка складає 1677,43 грн та сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

18 жовтня 2017 року грошові кошти в розмірі 28026,91 грн, передбачені Кредитним договором, були видані Позивачем Відповідачу готівкою з каси банку.

Починаючи з лютого 2018 року відповідач порушує строки сплати щомісячних платежів за кредитом.

Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору у разі порушення строків сплати платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів Позивач обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. З цього моменту Позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород Відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору.

З 30.05.2018 відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних. Станом на 01.01.2021 заборгованість за Кредитом складає 26100,41 грн,

Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем.

В порушення п. п. З.2.З., 4.3. Кредитного договору Відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період 01.02.2018 до 31.12.2020 включно в розмірі 1 352,04 гри.

Згідно з п. 2.8. Кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості Відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,5 % від суми Кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

В порушення п. п. 3.2.3., 2.8. Кредитного договору Відповідачем не сплачена комісійна винагорода за період з лютого 2018 року по травень 2018 року включно в розмірі 2802,68 гри. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів. Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.

Сума штрафу у розмірі 45 % від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. розділу 6 Кредитного договору «Відповідальність сторін» становить 12612,11 грн.

Таким чином, загальна сума вимог Позивача до Відповідача за Кредитним договором від 18.10.2017 станом на 01.01.2021 становить 42867,24 грн та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 26100,41 грн; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період 01.02.2018 до 31.12.2020 включно в розмірі 1352,04 грн; залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з лютого 2018 року по травень 2018 року включно в розмірі 2 802,68 грн: та суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору в розмірі 12612,11 грн.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору вказаний договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є АТ «МЕГАБАНК».

Згідно з п. 5.4. Кредитного договору, підписавши цей, Позичальник підтверджує, то цей Договір з усіма Додатками та Правила, являються у сукупності для Сторін один єдиний Договір, у зв`язку із чим істотні умови, які є обов`язковими для Договору відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у тексті Договору, чи додатках до нього, так і у Правилах.

Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, своїм підписом Відповідач підтверджує, що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті та/або у відділеннях Банку, а також умовами Договору, ознайомлений і згодний. Також Позичальник підтверджує, що укладання цього Договору відповідає його інтересам, внутрішній волі та волевиявленню, а також підтверджує відсутність будь-якої умови чи обставин, які б Позичальник вважав незрозумілими, обтяжливими для нього та такими, що порушують та позбавляють його прав, які він звичайно мав до укладання цього Договору.

Посилаючись на означені обставини, АТ «МЕГАБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 79-014-850-2-17-Е від 18.10.2017 в сумі 42867,24 грн.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, через підсистему «Електронний суд» АТ «МЕГАБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати з рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги товариство зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з тим, що виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса зупинене, на теперішній час заборгованість за кредитним договором № 79-014-850-2-17-Е від 18.10.2017 не стягується, а наявність виконавчого напису не свідчить про погашення заборгованості.

На думку скаржника, посилковим є також застосування строків позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язання відповідно до п. 2.2. Кредитного договору настав 16.10.2020, у зв`язку з чим відлік позовної давності щодо вимог, пред`явлених позивачем, слід відраховувати з 17.10.2020.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає повною мірою.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя відновлено втрачене судове провадження у справі № 330/2903/21 за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обсязі зібраних судом документів, а саме:

- наданих сторонами документів для відновлення втраченого судового провадження: копії заяви № 48425 на отримання кредиту на споживчі цілі у ПАТ «Мегабанк»; копії повідомлення про включення персональних даних до бази персональних даних ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_2 ; копії довідки Державної податкової інспекції у Заводському районі про присвоєння ОСОБА_2 ідентифікаційного номеру; інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; копії інформаційного листа клієнта фізичної особи від 18.10.2017; копії кредитного договору № 79-014-850-2-17-Е від 18 жовтня 2017; копії графіка платежів; копії паспорта споживчого кредиту «Споживчий кредит готівкою»; інформації про виконавче провадження від 24.08.2022; копії паспорта ОСОБА_2 ; копії заяви на видачу готівки № TR.1682634.2178.46 від 18 жовтня 2017; копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № 79-014-850-2-17-Г від 18 жовтня 2017 року; копії виписки / особового рахунку з 18.10.2017 до 31.12.2020;

- копій ухвалених у цій справі судових рішень, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень: копії ухвали від 17.12.2021; копії ухвали від 17.01.2022; копії рішення (вступна та резолютивна частина) від 24 січня 2022 року; копії повного тексту рішення від 24 січня 2022 року;

- копій документів, які містяться в електронній автоматизованій системі документообігу Якимівського районного суду Запорізької області: копії відзиву на позовну заяву; копії кредитного договору № 79-014-850-2-17-Г від 18 жовтня 2017; копії додатку до кредитного договору; копії виконавчого напису від 04.06.2021; копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2021; копії постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 04.10.2021; копії клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції; копії довідки Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області Вх. № 11788/21 від 16.12.2021.

Відновлено повний текст рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року у справі № 330/2903/21, провадження № 2/330/123/2022.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що на теперішній час є чинним виконавчій напис, за яким з відповідача вже стягується заборгованість за вищезазначеним кредитним договором, а задоволення позову призведе до безпідставного подвійного стягнення за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи і не заперечували сторони, що 18.10.2017 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 79-014-850-2-17-Г. Кредит надавався на строк з 18.10.2017 до 16.10.2020 в розмірі 28026,91 грн.

Станом на 01.01.2021, заборгованість за кредитом складає 42867,24 грн, з яких: проценти за період з 01.02.2018 до 31.12.2020 1352,04 грн, 2802,68 - комісійна винагорода з лютого 2018 до травня 2018, сума штрафу в розмірі 45% від суми кредиту - 12612,11 грн.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. на виконанні перебуває виконавчий напис №16388 від 04.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МегаБанк» заборгованості у розмірі 43867,24 грн.

Зі змісту виконавчого напису слідує, що з позивача на користь відповідача стягуються грошові кошти у загальному розмірі 43867,24 грн. Сума заборгованості за кредитним договором №79-014-850-2-17-Г від 18.10.2017 за період з 18.10.2017 по 01.06.2021 становить 42867,24 грн складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 26100,41 грн; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 1352,04 грн; простроченої заборгованості за комісією у розмірі 2802,68 грн; строкової заборгованості за штрафами та пенею у розмірі 12612,11 грн.

Вказаний виконавчий напис було пред`явлено позивачем до примусового виконання та час розгляду справи в суді першої інстанції він є чинним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Разом з тим колегія суддів зауважує, що виконавчий напис нотаріуса є одним зі способів захисту цивільних прав кредитора, виконання якого здійснюється в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦПК України, частина перша статті 16 ЦПК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 2, 4 ст. 43 ЦПК України встановлено зобов`язання учасників справи щодо сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавання усіх наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про наявність виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса за вказаним кредитним договором.

Проте, матеріалами справи підтверджено і не заперечує сам скаржник, що виконавчий напис №16388 від 04.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МегаБанк» заборгованості у розмірі 43867,24 грн, видано для стягнення заборгованості за кредитним договором № №79-014-850-2-17-Г від 18.10.2017.

Доказів визнання цього виконавчого напису нотаріуса скаржник не надав ні до місцевого суду під час розгляду справи, ні апеляційному суду.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що звернувшись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису позивач реалізував своє право на захист цивільного права, а задоволення позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за одним і тим самим кредитним договором, за умови чинності на час звернення до суду виконавчого напису, призведе до подвійного стягнення.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи не знайшли свого підтвердження, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, а доводи АТ «МЕГАБАНК» в цій частині є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо застосування судом першої інстанції строків позовної давності у цій справі з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутні підстави для вирішення заяви сторони відповідача про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності, тому слід змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, виключивши з неї посилання на застосування строків позовної давності.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, але не врахував вимог ст.261 ЦК України, щодо відстав для застосування позовної давності за відсутності підстав для задоволення позову, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, виключивши з неї посилання на застосування строків позовної давності.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року в цій справі змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 грудня 2024 року.

Головуючий:

Судді: