Справа №682/2398/24
Провадження №2/567/577/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2024 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Василевич О.В.
секретар - Остроголова О.М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором позики, -
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 50 698,11 грн., в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №78396914 від 22.06.2023 року в розмірі 31 725 грн., та за кредитним договором №6580876 від 23.06.2023 року - в розмірі 18 973,11 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору позики № 78396914 від 22.06.2023 року, укладеного в електронній формі з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідач отримав позику на умовах строковості, зворотності та платності. В подальшому відповідно до укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року та Реєстру боржників № 20 від 20.03.2024 року до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 в розмірі 31 725 грн., з яких : 9 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 725 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування позикою.
Первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язувався повідомити відповідача про відступлення на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за вищевказаним договором позики, однак, не зважаючи на це та умови договору позики, відповідач не виконав зобов`язання з повернення позики та відсотків за її користування ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Крім того, позивач зазначає, що відповідно до кредитного договору № 6580876 від 23.06.2023 року, укладеного в електронній формі з ТОВ «МІЛОАН», відповідач отримав кредит на умовах строковості, зворотності та платності. В подальшому 27.10.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 року, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 в розмірі 18 973,11 грн., з яких : 4 675 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 748,11 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 550 грн. - сума заборгованості за комісією.
На виконання вищевказаного договору факторингу первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» зобов`язувалось повідомити відповідача про відступлення на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором, однак, не зважаючи на це, відповідач не виконав зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН».
Зазначає, що первісні кредитори зобов`язання за вищевказаними договорами виконали у повному обсязі та надали відповідачу кредитні/позичкові кошти у розмірах, передбачених умовами договорів.
У порушення умов укладених договорів відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 50 698,11 грн.
За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вищевказаному розмірі, а також судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 29.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Інших процесуальних дій не вчинялося.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків.
З матеріалів справи судом встановлено, що 22.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики №78396914 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 12 000 грн. шляхом безготівкового переказу на банківський картковий рахунок, строком на 20 календарних днів - з 22.06.2023 року по 12.07.2023 року, та зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі : 1) 0,75 % на день (знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до умов Програми лояльності); 2) 2,5 % на день (базова процентна ставка); 3) 2,7 % на день (процентна ставка за понадстрокове користування позикою, яка не застосовується в період карантину) (пункти 2.1-2.3 договору позики)(а.с.8-10).
Згідно п.15 вищевказаного договору позики у разі якщо позичальник не дотримується умов офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», знижена процентна ставка, визначена п.2 договору, припиняє свою дію та застосовуюється базова процентна ставка, визначена п.2.3 договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються позичальником в повному обсязі за весь період строку позики.
Згідно пунктів 21, 22 договору позики, зазначений договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Після підписання договору такими електронними підписами його умови вважаються прийнятими, а договір укладеним. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ.
Одночасно судом встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги, зокрема і за договором позики №78396914 (а.с.11-12).
Водночас, згідно умов п.1.1 договору факторингу встановлено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Відтак з наведеного вбачається, що згідно умов вказаного договору фактором передано право вимоги за договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав та не стосується зобов`язань строк виконання яких виникне в майбутньому.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Як вбачається з матеріалів справи правовідносини за договором позики № 78396914 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 виникли 22.06.2023 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, таким чином на час укладення договору факторингу у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 78396914, оскільки відповідач на час укладення договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором.
Згідно витягу з реєстру боржників № 20 від 20.03.2024 року, ТОВ «ФК «Європейське агенство з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підписали передачу права вимоги за договором позики №78396914, укладеним з ОСОБА_1 .
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).
При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
На підставі викладеного суд вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довело переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 14.06.2021 року до відповідача за договором позики № 78396914, який був укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не мало права на відступлення права вимоги, яким воно не володіло.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 78396914 в розмірі 31 725 грн. задоволенню не підлягає.
Окрім того, судом встановлено, що 23.06.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №6580876 в електронній формі, згідно якого відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на банківський картковий рахунок надано кредит у розмірі 5 500 грн., строком на 100 календарних днів - з 23.06.2023 року по 01.10.2023 року, та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі : 1) 1,5 % від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом, яка застосовується протягом пільгового періоду, тобто до 03.07.2023 року включно); 2) 3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду, та зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 550 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пункти 1.3-1-5 кредитного договору) (а.с.23-28).
Згідно пункту 6.1, 6.2 кредитного договору, вищевказаний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Порядок створення та накладення сторонами підписів врегульовано п.6.2 договору та передбачає направлення позикодавцем одноразовового ідентифікатора на контактний номер телефона зареєстрований позичальником в особистому кабінеті для підписання кредитного договору, далі підписання кредитного договору позичальником здійснюється з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором шляхом введення його значення у відповідне поле.
Сторони домовились, що укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 кредитного договору).
Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ЦПК України.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні заявки-анкети для отримання кредиту, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту позивача) вказується особа, яка створила таку заявку-анкету.
Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора. Укладення між сторонами вищевказаного правочину відповідачем в порядку передбаченому законом не оспорюється та підтверджується належними та допустимими доказами.
Враховуючи, що згідно вищевказаних положень кредитного договору, з його укладенням сторони домовились, що укладення такого договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню первісним кредитором ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З доводів позивача встановлено, що первісний кредитор (ТОВ «МІЛОАН») виконало свої зобов`язання та надало відповідачу кредитні кошти у розмірі, вказаному у відповідному договорі, шляхом перерахування коштів на платіжну банківську картку відповідача, та вказана обставина відповідачем не спростована та не заперечується.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаних правочинів з приводу отримання відповідачем кредиту у ТОВ «МІЛОАН».
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З матеріалів справи судом встановлено, що 27.10.2023 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 року, згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 в розмірі 18 973,11 грн., в тому числі: 4 675 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 748,11 грн. сума заборгованості за відсотками та 550 грн. сума заборгованості за комісією, що підтверджується договором факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу від 27.10.2023 року та витягом з реєстру боржників №1 до вищевказаного договору факторингу від 27.10.2023 року (а.с.30-34).
При цьому суд враховує, що згідно умов вказаного договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (п.1.1 договору факторингу) (а.с.30 на звороті).
Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.
При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснив погашення основної суми заборгованості та не повернув грошові кошти, отримані в кредит.
З огляду на те, що ОСОБА_1 згідно укладеного кредитного договору взяв на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договором строк, та вказаний обов`язок ним був порушений, що підтверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним договором, а відтак у позивача як нового кредитора виникло право вимагати повернення кредиту.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №6580876 від 23.06.2023 року заборгованість відповідача за основною сумою боргу становить 4675 грн.
Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості за основною сумою боргу, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів та вказана обставина в ході судового розгляду відповідачем не спростована, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення основної суми кредиту у вищевказаному розмірі.
При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору/договору позики проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач, звертаючись до суду з вимогами про погашення заборгованості, просив стягнути, окрім заборгованості за основною сумою заборгованості, також заборгованість за процентами за користування кредитними/позичковими коштами.
Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору №6580876 від 23.06.2023 року сторони договору дійшли спільної згоди та встановили знижену (1,5 %) та стандартну (3 %) процентну ставку за кожен день за користування кредитними коштами, при цьому знижена процентна ставка застосовується протягом перших 10 днів користування кредитом та діє за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати сплати, визначеної п.1.3.1 договору 03.07.2023 року; в іншому випадку підлягає застосуванню стандартна процентна ставка в розмірі 3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується в межах строку надання кредиту, який згідно п.1.3 договору визначений сторонами тривалістю 100 днів (з 23.06.2023 року до 01.10.2023 року).
Згідно розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, борг останнього зі сплати відсотків за користування кредитом становить 13 748,11 грн., та на даний час такий борг по відсоткам відповідачем не сплачений, а відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідача.
Окрім того умовами кредитного договору передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 550 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово момент видачі кредиту (п.1.5.1 кредитного договору), а відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідача.
При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитними договорами та договорами позики суду не надав.
Контррозрахунку, який би спростовував неправильність розрахунку, поданого позивачем, відповідачем також не надано.
Окрім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Як встановлено судом, укладені відповідачем вищевказаний кредитний договір ним не оспорювався та не визнавався судом недійсними.
У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, право вимоги яких перейшло від первісного кредитора до позивача на підставі вищевказаного договору факторингу.
З врахуванням наведеного, сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором №6580876 від 23.06.2023 року становить 18 973,11 грн., в тому числі : 4675 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 748,11 грн. сума заборгованості по відсоткам та 550 грн. сума заборгованості за комісією.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1 133,19 грн. (18 973,11 х 3028 грн. / 50 698,11 грн. = 1 133,19 грн.)
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 133 (одна тисяча сто тридцять три) грн. 19 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.12.2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.