УХВАЛА

26 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 569/16311/22

провадження № 61-16590ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду

від 29 жовтня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 такий порядок участі батька у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

двічі на тиждень у середу та четвер з 16.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 і батьком - ОСОБА_1 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

першу, третю суботу місяця з 14.00 год. до 17.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 і батьком - ОСОБА_1 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

другу, четверту неділю місяця з 14.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 і батьком - ОСОБА_1 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

1/2 частину осінніх, зимових, весняних канікул дочки з 10.00 год. до 19.00 год. за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 і батьком - ОСОБА_1 місця проведення зустрічі батька з дочкою за його місцем проживання;

один місяць літніх канікул дочки за попереднім узгодженням з матір`ю дитини ОСОБА_2 і батьком - ОСОБА_1 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою;

наступного дня після дня народження дочки за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 і батьком - ОСОБА_1 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою;

у день народження батька дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 і батьком - ОСОБА_1 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою.

У разі хвороби дитини або неможливості у визначений судом час з інших поважних причин організувати зустріч дитини з батьком зобов`язати матір дитини - ОСОБА_2 своєчасно повідомляти ОСОБА_1 про обставини, які перешкоджають зустрічі батька з дочкою у визначений час.

06 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року.

Вказана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Рівненським апеляційним судом прийнято постанову 29 жовтня 2024року, повний текст цієї постанови складено 29 жовтня 2024 року. Забезпечено надання загального доступу 31 жовтня 2024 року, тобто останнім днем касаційного оскарження даної постанови, з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України, є

28 листопада 2024 року.

Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 06 грудня 2024 року, що вбачається з відмітки на поштовому конверті, який зданий до відділення Укрпошти, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови ним отримано лише 26 листопада 2024 року, оскільки в судовому засіданні було оголошено лише резолютивну частину рішення, що позбавило належним чином зрозуміти зміст такого рішення, оскільки він не є громадянином України, тому після зустрічі з перекладачем на перську мову він зміг зрозуміти рішення та його обґрунтування і підготувати відповідну касаційну скаргу.

Однак доказів на підтвердження отримання постанови Рівненськогоапеляційного суду від 29 жовтня 2024 року не надає, тому Верховний Суд позбавлений можливості перевірити вказані посилання заявника.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, заявник має право надіслати на адресу суду докази на підтвердження дати отримання копії постанови Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року, або навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження і надати докази про це.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Предметом касаційного оскарження є вимоги немайнового характеру про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Ураховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити судовий збір у розмірі 3969 грн 60 коп. (2 481,00 грн х 0,4) х 2) х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц,

від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16).

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, ОСОБА_1 має право надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська