Справа № 303/6910/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.

за участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волосенко Віктор Іванович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року, ухвалене суддею Полянчуком Б.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи Мукачівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи Мукачівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 та був власником зазначеної квартири. На день смерті батька у вказаній житловій квартирі проживала мати померлого ОСОБА_1 .

При житті, батько заповіт на належне йому майно не складав. Вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день подання заяви Мукачівською державною нотаріальною конторою вже було заведено спадкову справу 251/2020 (номер у Спадковому реєстрі 66812435).

Після закінчення шестимісячного терміну для прийняття спадщини 19 травня 2021 року вона подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В. були переглянуті всі документи, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину померлого батька - ОСОБА_3 та 19 травня 2021 року видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №240/02-31, в якій зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 неможливо, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно та подачею заяви від 18 травня 2021 року за вх. №587/02-14 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Просила визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом майна померлого батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1139.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волосенко В.І., подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що полягали в порушенні строків вручення процесуальних документів, судових викликів, повідомлення про судові засідання. Судом не враховано клопотань про виклик в судове засідання позивача для надання пояснень по справі. Вважає, що судом обмежено право відповідача на подання заперечень на позовну заяву.

При цьому, позивачем зазначено адресу знаходження спірної квартири АДРЕСА_1 , тоді як справжня адреса є АДРЕСА_1 . Також вважає, що позивачем невірно зазначено ринкову вартість спірного майна та проведене експертом оцінка квартири є неналежним доказом.

Зазначає, що судом не встановлено, чи є ОСОБА_1 належним відповідачем у справі.

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Керита М.В., подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вважає, що підстав скасування рішення суду не має, оскільки, таке ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на, нібито, неналежні та недопустимі докази, а саме, Звіту про оцінку двокімнатної квартири, проведений ПП «Експерт-Сервіс», є голослівним твердження відповідача, виключно припущеннями, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що в резолютивній частині оспорюваного рішення від 03.03.2023 року, суд першої інстанції «встановив іншу адресу, а саме: «Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 » зазначає, що згідно спадкової справи №251/2020 (запис у Спадковому реєстрі 66812435 померлий був постійним жителем та був зареєстрований саме за адресою: АДРЕСА_1 ), адреса нерухомого майна, а саме, житлової квартири, яка є предметом даного позову, є: АДРЕСА_1 . Перейменування вулиці не є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини перша, друга та п`ята статті 12 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).

Відповідно до статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставляння судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилаються учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

Частиною 11 ст. 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях ЄСПЛ від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України», від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» зазначено, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

З наявного в матеріалах справи повідомлення від 28.02.2023 слідує, що судом повідомляються сторони, що розгляд справи за вказаним позовом відкладено на 03.03.2023 (а.с.109).

Згідно телефонограми від 28.02.2023 судом повідомлено відповідача та її представника про відкладення розгляду справи на 03.03.2023 (а.с. 113, 114).

З наведеного слідує, що судом в порушення вимог ст. 128 ЦПК України, належним чином не повідомлено сторін про час та місце розгляду справи, зокрема, за п`ять днів до судового засідання.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

А звідси, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року по справі №522/18010/18 (провадження №61-13667сво21)).

У даній справі колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було неналежним чином повідомлено ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 про судове засідання 03.03.2023, внаслідок чого відповідач позбавлений був можливості надати заперечення щодо позову та не виконав свого зобов`язання стосовно дотримання закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу рівності сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що відповідач не була належним чином повідомлений про розгляд справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме, розглянуто справу за відсутності відповідача 03.03.2023, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Щодо визнання права власності на нерухоме майно в пордку спадкування за законом.

Встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_3 на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено факт належності ОСОБА_3 на праві приватної власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 24.11.2020, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Родинний зв`язок між померлим ОСОБА_3 та позивачкою підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02.07.1990, з якого вбачається, що ОСОБА_5 є донькою померлого ОСОБА_3 , а також свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 25.10.2008, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 25.10.2008 і останній присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

ОСОБА_2 02.12.2020 звернулась до Мукачівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її батька - ОСОБА_3 , а 19.05.2021 ОСОБА_2 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Із копії постанови державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В. від 19.05.2021 встановлено, що крім ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України до майна померлого ОСОБА_3 є його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка у визначений строк згідно ст. 1270 ЦК України звернулась до нотаріуса і прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

Зазначене свідчить про те, що на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 претендують два спадкоємці першої черги: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , які відповідно до постанови державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В. від 19.05.202 прийняли спадщину, оскільки у встановлений законом строк подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

Однак, постановою державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В. від 19.05.2021 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно та подачею заяви від 18.05.2021 за вх. № 587/02-14 ОСОБА_1

ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину у встановлений законом строк, звернувшись до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України встановлюють, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки, наданими суду доказами підтверджено право позивачки на спадкування за законом, а тому її позов слід задовольнити, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 .

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно оскарження ухвали суду про залишення без руху заяви про забезпечення зустрічного позову.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову разом було залишено без руху та надано заявнику строк протягом п`яти днів для усунення недоліків, зокрема, сплати судового збору в розмірі 536,80 грн. Одночасно судом було вирішено клопотання про відмову ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції дія в межах приписів норм ст. 185 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а тому, доводи апелянта щодо невідповідності такої вимогам зазначених норм, є безпідставними.

Відтак, зазначена ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам норм процесуального законодавства та скасуванню не підлягає.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волосенко Віктор Іванович, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року скасувати та постановити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину (п`ятдесят відсотків) квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2023 року про залишення без руху заяви про забезпечення зустрічного позову, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складно 06 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: