УХВАЛА

27 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 2-92/12

провадження № 61-17183ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про заміну сторони у справі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення.

На обґрунтування вимог заяви ТОВ «ФК «Траст Фінанс» зазначало, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства

«Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором №014-71/276

від 28 вересня 2006 року у розмірі 1 852 763,28 грн, заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2006 року № 014-71/276 в сумі 469 897,27 грн, судовий збір в розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн.

Виконавчі листи, видані на виконання зазначеного вище судового рішення, були пред`явлені до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (ВП № 43716109).

02 лютого 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N219271, за умовами якого

ТОВ «ФК «Траст Фінанс» набуло право вимоги банку до позичальників, зокрема до боржника ОСОБА_2

ТОВ «ФК «Траст Фінанс» зазначало, що оригінали виконавчих листів, виданих на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 26 березня 2012 року, було втрачено під час їх повернення виконавцем у 2018 році.

Враховуючи наведене, ТОВ «ФК «Траст Фінанс» просило суд: замінити стягувача ПАТ «Фідобанк», що є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», на його правонаступника ТОВ «ФК «Траст Фінанс» у справі № 2-92/12; видати дублікат виконавчого листа від 26 жовтня 2012 року № 2-92/12 про стягнення з

ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 1 852 763,28 грн, заборгованості за кредитним договором

№ 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 469 897,27 грн; поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Траст Фінанс» задоволено. Замінено сторону стягувача виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника

ТОВ «ФК «Траст Фінанс», з примусового виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року у справі

№ 2-92/12. Видано дублікати виконавчих листів у справі № 2-92/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Траст Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 1 852 763,28 грн, заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 469 897,27 грн, судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі

120,00 грн. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 2-92/12 про стягнення ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Траст Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року у розмірі 1 852 763,28 грн, заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 469 897,27 грн, судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ТОВ «ФК «Траст Фінанс» набуло право вимоги до боржника на підставі договору про відступлення прав вимоги від 02 лютого 2021 року, а тому наявні підстав для заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні. Крім того, вказані у заяві обставини свідчать про неможливість своєчасного звернення заявника до виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду, а тому пропущений строк підлягає поновленню. Оскільки виконавчі листи втрачено, суд дійшов висновку про поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , до якої приєдналася ОСОБА_1 , задоволено частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Заяву ТОВ «ФК «Траст Фінанс» про заміну сторони у справі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення задоволено.

Замінено сторону стягувача виконавчого провадження, а саме стягувача

ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», на його правонаступника ТОВ «ФК «Траст Фінанс» з примусового виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року у справі № 2-92/12.

Видано дублікати виконавчих листів у цивільній справі № 2-92/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 1 852 763,28 грн, заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 469 897,27 грн, судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі

120,00 грн.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі у справі № 2-92/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 1 852 763,28 грн, заборгованості за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 469 897,27 грн, судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та розглянув справу без належного повідомлення боржника про розгляд справи, що відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду.

Розглядаючи заяву ТОВ «ФК «Траст Фінанс» по суті, суд апеляційної інстанції вважав доведеним заявником факт правонаступництва прав та обов`язків

ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», а дії правонаступника кредитора, спрямовані на надання йому статусу стягувача такими, що відповідають змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У частині вимог щодо видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання суд апеляційної інстанції зазначив, що первісний позивач добросовісно вчиняв дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема пред`явив до виконання виконавчі листи про стягнення з відповідача на його користь заборгованості. З огляду на те, що втрачені кредитором виконавчі листи у справі № 2-92/12 були повернуті державним виконавцем 20 квітня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а заяву про видачу їх дублікатів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання було подано до спливу трирічного строку для пред`явлення їх до виконання, обрахованого з дати повернення виконавчих документів, заява ТОВ «ФК «Траст Фінанс» підлягає задоволенню.

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить суд поновити їй строк на касаційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва

від 29 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Траст Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року ОСОБА_1 послалася на те, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції їй не було вручено, опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 21 листопада 2024 року, а тому вона не мала можливості подати касаційну скаргу раніше. Крім того, зазначила про відсутність її на території України з 01 листопада 2024 року по 03 грудня 2024 року, на підтвердження чого надала довідку Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11 грудня 2024 року № 19-86213/18/24-Вих.

Врахувавши наведені ОСОБА_1 обставини, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними. Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а зазначений процесуальний строк - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Посилається на неврахування судами висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду. Вважає, що строк пред`явлення до виконання виконавчого лист пропущено.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо

від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України), після їх перегляду в апеляційному суді, статтею 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено. Так само не підлягає касаційному оскарженню і постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду такої ухвали.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва

від 29 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 рокув частині вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити.

Щодо вимог про заміну сторони виконавчого провадження та про видачу дубліката виконавчих документів

Судами попередніх інстанцій встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 1 852 763,28 грн, заборгованість за кредитним договором № 014-71/276 від 28 вересня 2006 року в розмірі 469 897,27 грн, судовий збір в розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

26 жовтня 2012 року представнику АТ «Ерсте Банк» видано виконавчі листи.

Згідно з інформацією про виконавче провадження від 03 лютого 2021 року

ВП № 43716109, виконавчий лист № 2-92/12 від 26 жовтня 2012 року надійшов на виконання до Голосіївського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві 16 червня 2014 року, в цей же день відкрито виконавче провадження. Постановою від 20 квітня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1.1 статуту ПАТ «Фідобанк», ПАТ «Фідобанк» є, в тому числі, правонаступником ПАТ «Ерсте Банк».

02 лютого 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» укладено договір № GL3N219271 про відступлення права вимоги, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/ або фізичних осіб та/або фізичних осіб/підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитним договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами та/або контрактами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру в додатку № 1 до цього договору.

Згідно з витягом з додатку № 1 до договору № GL3N219271 від 02 лютого

2021 року ПАТ «Фідобанк» відступлено право вимоги до ОСОБА_2 , в тому числі, за договорами № 014/0398/18/02880 від 14 червня 2007 року та № 014-71/376

від 28 вересня 2006 року.

10 березня 2017 року ОСОБА_2 змінив прізвище на ОСОБА_5 .

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На час видачі виконавчого листа у справі 2-92/12 був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, а на час повернення виконавчого листа та звернення заявника до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчих документів був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною першою статті 12 Закон України «Про виконавче провадження»

№ 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини четвертої зазначеної статті).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа

до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення цього строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок про те, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження

№ 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Враховуючи наведене, вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником та видачу дублікату виконавчого документа у не відкритому виконавчому провадженні можливе лише за наявності підстав для відновлення виконавчого провадження (поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання).

Суд апеляційної інстанції встановив, що у спірних кредитних правовідносинах (щодо виконання умов кредитних договорів №014/0398/18/02880 від 14 червня 2007 року та № 014-71/376 від 28 вересня 2006 року) відбулося матеріальне правонаступництво, презумпцію правомірності якого не спростовано, а також, що оригінали виконавчих листів, виданих у справі № 2-92/12 щодо стягнення заборгованості за такими договорами, втрачено. Встановивши дату повернення державним виконавцем виконавчих документів стягувачеві (20 квітня 2018 року) і час звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчих документів (березень 2021 року), відсутність доказів виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Траст Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікатів виконавчих документів.

Факт втрати виконавчого листа є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, не обмежують права боржника та не покладають на нього додаткових зобов`язань, з огляду на те, що дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист.

Проаналізувавши доводи ОСОБА_1 та мотиви постанови апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі, є необґрунтованими, спрямованими на уникнення виконання судового рішення про стягнення заборгованості. Колегія суддів враховує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була скасована апеляційним судом під час апеляційного перегляду з обов`язкових підстав.

Доводи касаційної скарги про недослідження судами попередніх інстанцій підстав для прийняття виконавчих документів у справі № 2-92/12 до примусового виконання у червні 2014 року суд не бере до уваги, оскільки ці доводи не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для заміни сторони у виконавчих листах, у зв`язку із правонаступництвом стягувача, а також видачу втрачених дублікатів виконавчих документів. Посилання касаційної скарги на відсутність належних і достатніх доказів втрати виконавчих листів є необґрунтованими.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення. Правильність застосування судом вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.

Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня

2021 року (не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи) та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у частині вирішення питання про заміну сторони у виконавчих документах та видачу дубліката виконавчих листів є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про заміну сторони у справі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович