Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8243/23 Головуючий у 1-й інст. Єригіна І.М.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/8243/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Єригіної І.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду із названим позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог (том 1 а.с. 134-135) просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , складається з трьох жилих кімнат та службових приміщень, загальною площею 67,63 (шістдесят сім цілих шістдесят три сотих) кв м., в тому числі жилою - 38,2 (тридцять вісім цілих дві десятих) кв. м.) в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №284/24-6 від 27.04.2007 р. стягнутої рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц, яка становить 1 943 900,46 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 844 226,28 грн., сума несплачених процентів 999 674,18 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 50 000,00 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 50 000,00 грн. на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.04.2007 між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 284/24-6, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 34000 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та строком повернення кредитних коштів до 26.04.2022.

З метою забезпечення кредитного договору 27.04.2007 між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку позивачеві належну їм квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 67,63 кв. м.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в рахунок заборгованості по кредитному договору від 27.04.2007 - 1 943 900 (один мільйон дев`ятсот сорок три тисячі дев`ятсот грн.) 46 коп. в тому числі: суму заборгованості за кредитом 844 226 грн. 28 коп., суму несплачених процентів - 999 674 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сімдесят чотири грн.) 18 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 50 000 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 50 000 грн.

В подальшому Банком на адресу відповідачів була надіслана вимога про усунення порушень умов договору, в якій вказано про право банку задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна після сплину 30 днів з часу отримання вимоги. Оскільки вимоги Банку щодо погашення кредитної заборгованості відповідачами не виконані, тому Банк просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що рішення суду у справі № 295/7244/16 про стягнення заборгованості за кредитним договором набрало законної сили 20.06.2017, тобто дострокова вимога настала 20.06.2017. А тому з огляду на встановлений карантин, строки позовної давності продовжені. Зазначає, що під час розгляду справи № 295/7244/16 позичальник не заперечував щодо нарахованого йому боргу і визнавав свій борг. Вважає твердження відповідача щодо настання кінцевого строку виконання зобов`язання 25.06.2008 з огляду на положення п.4.5 кредитного договору, що є підставою для застосування строку позовної давності, безпідставними з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020, викладені у справі № 638/13683/15 в пункті 63.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_5 зазначає, що згідно п.4.5 кредитного договору у зв`язку із несплатою ОСОБА_4 чергового платежу в останнього виник обов`язок достроково повернути всю суму заборгованості за кредитним договором, відтак змінився строк кредитування. Таким чином у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за кредитом та пеню після 30.04.2008. Вважає, що суд повинен відмовити у задоволені позовних вимог банку в частині звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, а в частині вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованих після зміни строку кредитування - за безпідставністю. Вважає, суду потрібно здійснити тлумачення умов п. 4.5. кредитного договору відповідно до ст. 213 ЦК України. Наголошує, що рішення Богунського районного суду від 08.06.2017 у справі № 295/7244/16 для даної справи не має жодного значення.

В суді апеляційної інстанції представник АТ «Сенс Банк» Михніцький Г.Ю. доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній та просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення - про задоволення позовних вимог.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 в апеляційному суді просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Надав пояснення, аналогічні мотивам відзиву на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 27.04.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 284/24-6, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 34000 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних, з кінцевим терміном повернення коштів - 26.04.2022 ( том 1 а.с. 5-7).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 284/24-6 від 27.04.2007 того ж дня між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 8-9).

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в рахунок заборгованості по кредитному договору від 27.04.2007 - 1 943 900 (один мільйон дев`ятсот сорок три тисячі дев`ятсот грн.) 46 коп. в тому числі: суму заборгованості за кредитом 844 226 грн. 28 коп., суму несплачених процентів - 999 674 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сімдесят чотири грн.) 18 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 50 000 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 50 000 грн (том 1 а.с. 12-13).

Даних про повне або часткове виконання зазначеного рішення суду боржником, матеріали справи не містять.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки (статті 12, 33 Закону України «Про іпотеку»).

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41, 42, 47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі - покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року в справі № 361/7543/17 (провадження № 14-546цс19) та від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18), зроблено висновок, що: наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. […] звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Судом встановлено, що оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином умови кредитного договору № 284/24-6 від 27.04.2007, Банк звернувся до суду із позовом про стягнення всієї суми по кредиту.

Встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в рахунок заборгованості по кредитному договору від 27.04.2007 - 1 943 900, 46 грн.

Також судом встановлено, що станом на дату звернення до суду з цим позовом (23.06.2023) відповідачем не погашено в самостійному порядку та не стягнуто в примусовому порядку заборгованість за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017.

За умовами Договору іпотеки, а саме п. 3.1.4 у випадку невиконання Іпотекодавцями зобов`язань за цим або за Кредитним, в тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки… (том 1 а.с. 8).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги в частині заборгованості за кредитним договором банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі в сумі 1 943 900,46 грн, стягнутої рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц із зазначенням усіх складових заборгованості по кредиту.

Розглядаючи справу, місцевий суд вказав, що заборгованість за кредитом становить у розмірі 104444,99 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 32215,72 дол. США, заборгованості за відсотками в розмірі 72229,27 дол. США нарахованих за період з травня 2007 року по червень 2023 року та зазначив, що із розрахунку вбачається, що позивач продовжував нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом за ст. 1048 ЦК України до червня 2023 року, незважаючи на пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту в 2016 році.

Такі висновки не відповідають встановленим обставинам, оскільки із матеріалів справи вбачається, що як у позовній заяві так і у подальших як усних так і письмових поясненнях представник банку зазначав наявну суму заборгованості 1 943 900,46грн.

В суді апеляційної інстанції, надаючи пояснення, представник АТ «Сенс Банк» Михніцький Г.Ю. наголосив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він просив звернути стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка визначена рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц в загальній сумі 1 943 900,46грн.

Таким чином, при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід виходити із розміру заборгованості, яка стягнута рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц, яке набрало законної сили.

Відповідачем ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором не спростовано.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачами фактично також не оспорений розмір заборгованості.

На заперечення щодо задоволення позовних вимог стороною відповідача не надано будь-яких контр-розрахунків щодо розміру кредитної заборгованості, визначеної рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц, доказів погашення вказаного боргу чи виконання рішення суду, а тому колегія суддів вважає його доведеним.

Представником ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надано лише клопотання про застосування строків позовної давності, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вказав, що у позивача виникло право на звернення до суду в момент виникнення заборгованості, тобто 25.06.2008 року та строк звернення до суду із відповідним позовом закінчився 25.06.2011.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 21.12.2021 звертався до відповідачів з досудовою вимогою про усунення порушень відповідно до умов кредитного договору (том 1 а.с. 14-16), проте відповідачами вказана вимога залишилась без виконання.

Виходячи із наведеного, та з урахуванням того, що чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, тому колегія суддів, встановивши дійсний розмір кредитної заборгованості, невиконання рішення суду про його стягнення, а також наявність предмета іпотеки, на яке може бути звернуто стягнення - квартира АДРЕСА_2 , вважає, що існують підстави для задоволення позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи представника відповідачів ОСОБА_5 про застосування строку позовної давності не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни».

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц задоволено вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Використовуючи своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором банк змінив строк виконання зобов`язання з 26.04.2022 (кінцевий строк повернення кредиту), що засвідчує рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, з червня 2017 року у кредитора виникло право на звернення до суду із позовом для захисту своїх порушених прав щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду із цим позовом до відповідачів 26.06.2023.

Водночас, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (КОВІД-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (КОВІД-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України від 15 березня 2022 № 2120-розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Отже, строк позовної давності в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану.

Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по даній справі станом на день звернення до суду із цим позовом не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності продовжується на строк дії воєнного стану в Україні.

Доводи представника відповідачів ОСОБА_5 про необхідність тлумачення умов кредитного договору не заслуговують на увагу, оскільки з відповідними вимогами останній в установленому законом порядку не звертався.

Колегія суддів звертає увагу, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який є чинним і на час перегляду справи апеляційним судом.

Оскільки на момент прийняття апеляційним судом постанови, за якою рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає залишенню в силі, є чинним Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2, за змістом якого у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статей 41, 47 цього Закону (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах), то існують підстави для зупинення виконання рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Після спливу вказаного строку правила статей 41, 47 Закону України «Про іпотеку» відновлять свою дію без постановлення окремого рішення суду або прийняття окремого закону.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2024 на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.07.2022 у справі №202/939/18.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , складається з трьох жилих кімнат та службових приміщень, загальною площею 67,63 (шістдесят сім цілих шістдесят три сотих) кв м., в тому числі жилою - 38,2 (тридцять вісім цілих дві десятих) кв. м.) в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №284/24-6 від 27.04.2007 р. стягнутої рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2017 року у справі №295/7244/16- ц, яка становить 1 943 900,46 грн., в тому числі:

сума заборгованості за кредитом 844 226,28 грн.

сума несплачених процентів 999 674,18 грн.

пеня за несвоєчасне повернення кредиту 50 000,00 грн.,

розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 50 000,00 грн.

на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Зупинити виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2024 на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» по 8 7779, 10 грн судового збору з кожного відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.12.2024.

Головуючий Судді: