Провадження №2/751/2189/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняРак Я. М.
розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 751/10142/24
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
проподіл спільного майна подружжя
учасники справи та представники:
позивачка не з`явилась
представник позивача не з`явилась
відповідач не з`явилася

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Шолох О. В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2006, шлюб між ними розірваний. За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано легковий автомобіль Volkswagen Jetta, ідентифікаційний номер кузова VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску, який зареєстрований на відповідача. Просить суд у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_2 в особисту приватну власність автомобіль Volkswagen Jetta, ідентифікаційний номер кузова VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки вказаного автомобіля, що складає 188747 грн 40 коп., а також стягнути 1887,48 грн витрат по сплаті судового збору.

Позовна заява надійшла до суду 12.11.2024. Ухвалою головуючого судді від 26.11.2024 позовну заву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження з призначенням судового засідання на 25.12.2024.

У судове засідання позивачка та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надала заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі та без участі позивача, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2006 року (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-11).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23.09.2024 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 10-13).

За час перебування у шлюбі сторонами 29.09.2020 було придбано легковий автомобіль Volkswagen Jetta, ідентифікаційний номер кузова VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску, який зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 (а.с. 12,33).

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності експерта авто товарознавця ОСОБА_5 (ФОП ОСОБА_6 ) від 09.10.2024, середня ринкова ціна транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Jetta, ідентифікаційний номер кузова VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску, станом на дату оцінки 09.10.2024 року, складає 377 494, 79 грн.(а.с. 13-15).

Як встановлено судом, автомобілем, як спільною частковою власністю сторін по справі користується відповідач ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості такого користування, що впливає на її титул власника вказаного майна, а тому саме через компенсацію вартості частини автомобіля може бути вирішений спір як належний спосіб захисту цивільного права з метою уникнення порушення права власності та компенсування не володіючому власнику її частки у вказаному майні.

Стаття 41 Конституції України гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно зі статтями 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України).

Відповідно до ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20) сформульовано правовий висновок про те, що у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Таким чином позивачка вказані вимоги, викладені у постановах Верховного Суду дотримала, сума, заявлена позивачкою, як компенсаційна вартість за 1/2 спільного автомобіля сторін по справі, була визнана відповідачем та у суду немає зауважень до вказаної суми як дійсної ринкової вартості 1/2 належного сторонам автомобіля. За встановлених судом обставин та результатами розгляду справи слід припинити право власності позивачки на належну їй 1/2 частину автомобіля, стягнувши з відповідача на її користь компенсацію такої частки як належного способу захисту власника, який не володіє майном.

Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції ТАСКОМБАНК GOVPAY 24 ID: 9001-4009-6108-8671 від 09.11.2024, позивачкою було сплачено 1887,47 грн судового збору (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60-61, 70-71 СК України, ст. 355, 368, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Jetta, ідентифікаційний номер кузова VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску, виділивши вказану частку у особисту приватну власність відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), як грошову компенсацію у розмірі 188 747 (сто вісімдесят вісім тисяч сімсот сорок сім) гривень 40 копійок, замість 1/2 частини автомобіля Volkswagen Jetta, ідентифікаційний номер кузова VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску, права власності на яку припиняється.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Чернігівській області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), сплачені нею при подані позову 50% судового збору у розмірі 943,75 грн., сплачені по платіжній інструкції через ТАСКОМБАНК GOVPAY 24: 9001-4009-6108-8671 від 09.11.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 25.12.2024.

Суддя А. С. Лібстер