Справа № 655/873/19
Номер провадження 2-в/954/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження питання про відновлення втраченого судового провадження у справі №655/873/19,-

ВСТАНОВИВ:

До Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшла заява від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виправлення описки у рішенні Горностаївського районного суду Херсонської області від 24.04.2020 у справі №655/873/19 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

З огляду на викладене, ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження у справі №655/873/19; провадження у справі відкрито та запропоновано учасникам надати усі наявні у них документи і матеріали, що стосуються втраченого судового провадження.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Матеріалів та документів, що стосуються втраченого судового провадження не надали.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши зібрані матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду (ч. 1 ст. 489 ЦПК України).

Згідно зі ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

30.05.2023 Вищою Радою Правосуддя (рішення № 566/0/15-23) територіальну підсудність у судових справах Горностаївського районного суду Херсонської області змінено на Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

За змістом ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 494 ЦПК України, в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, законодавцем віднесено на розсуд суду. Так, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У зв`язку з цим слід враховувати, що обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, залежить від мети такого відновлення. Метою відновлення втраченого судового провадження внесення виправлення у виконавчий документ.

До Нововоронцовського районного суду Херсонської області із Горностаївського районного суду Херсонської області не передавалася та не надходила справа №655/873/19. Наведене дає підстави вважати, що судове провадження у справі №655/873/19 втрачене.

Водночас, у Єдиному державному реєстрі судових рішень є ухвала про відкриття провадження у справі від 22.10.2019; ухвали про відкладення розгляду справи від 10.12.2019, 13.02.2020, 23.03.2020 та рішення суду від 24.04.2020.

Інші судові рішення у вказаній справі відсутні.

Суд ураховує, що, незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина ухвали про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі, оскільки наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 2-2062/11 (провадження № 61-23154св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 2-879/10 (провадження № 61-6618св18).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне встановити зміст ухвали про відкриття провадження у справі від 22.10.2019 та рішення суду від 24.04.2020 у справі, яким закінчено провадження у справі, навівши у резолютивній частині даної ухвали їх повний текст, наявний у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Разом з тим, суд позбавлений можливості відновлення матеріалів судового провадження в іншій частині через ненадходження даних документів до суду.

У зв`язку з вищевикладеним суд дійшов висновку про достатність матеріалів для часткового відновлення втраченого судового провадження в частині судових рішень у справі №655/873/19, постановлених під час розгляду зазначеної цивільної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81, 258-260, 493, 494 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження у цивільній справі Горностаївського районного суду Херсонської області №655/873/19, а саме:

1.Вважати встановленим зміст ухвали суду від 22.10.2019:

Справа № 655/873/19

У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

та призначення судового засідання

22 жовтня 2019 року смт.Горностаївка

Суддя Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Г.А., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

24 вересня 2019 року в порядку цивільного судочинства АТ КБ "ПриватБанк" пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 квітня 2015 року в загальній сумі 39354,85 грн., посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку не виконує свої договірні зобов`язання.

Позовна заява була подана з порушенням ч.2 ст.175, ч.1 ст.177 ЦПК України. Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві запропоновано виправити виявлені недоліки.

22 жовтня 2019 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" усунув недоліки позовної заяви

Позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Позовна заява сплачена судовим збором.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.

Згідно ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним.

В порядку ч.1 ст.276 ЦПК України позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Керуючись ст.ст.175, 177, 187, 274, 277 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відкрити провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Призначити судове засідання у справі на 10 грудня 2019 року о 09.00 годин в приміщенні Горностаївського районного суду Херсонської області (Херсонська область смт.Горностаївка вул.Торгова,10).

В судове засідання викликати:

-представника позивача Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (м.Дніпро вул.Набережна Перемоги,50, e-mail: ),

-відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів надіслати відповідачу.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частинами першою - шостою статті 178 ЦПК України, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно ч.4 ст.178 ЦПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, відповідач зобов`язаний надіслати (надати) копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення копії відзиву для подання відповіді на відзив. У зазначений строк позивач має право подати до суду відповідь на відзив, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частинами третьою - п`ятою статті 178 ЦПК України.

Одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду, позивач зобов`язаний надіслати (надати) копію відповіді на відзив та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення копії відповіді на відзив для подання заперечень. У зазначений строк відповідач має право подати до суду заперечення, які повинні відповідати вимогам, встановленим частинами третьою - п`ятою статті 178 ЦПК України.

Одночасно з надісланням (наданням) заперечень до суду, відповідач зобов`язаний надіслати (надати) копію заперечень та доданих до них документів іншим учасникам справи.

Інші учасники справи мають право подати свої письмові пояснення щодо позову в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали, а щодо відзиву - протягом десяти днів із дня його отримання.

Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Для цього учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: https://gs.ks.court.gov.ua.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати всім учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена у зв`язку з порушенням правил підсудності до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Посунько Г.А.

РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2020 року Справа № 655/873/19

Горностаївський районний суд Херсонської області

в складі: судді Посунько Г.А.

секретаря Бортнюк Л.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 30 квітня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит в розмірі 15640 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 43,2 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач ОСОБА_1 не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: строковий кредит - в сумі 10688,85 грн., прострочений кредит - в сумі 9857,63 грн., пеня за прострочене зобов`язання - в сумі 15858,14 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу - в сумі 600 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 1850,23 грн., всього - 39354,85 грн. На підставі викладеного, позивач АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 39354,85 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

10 грудня 2019 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, яким він позов визнав частково. Так, відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за строковим кредитом, решту позову не визнає. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що в установленому законом порядку кредитний договір між сторонами не укладався. При отриманні кредиту в АТ КБ "ПриватБанк" відповідач підписав лише анкету-заяву, яка не містить істотних умов кредитного договору. Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписував, а тому вони не можуть бути складовою частиною кредитного договору.

16 квітня 2020 року від позивача АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь на відзив, якою позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2015 року в загальній сумі 39354,85 грн.

В судове засідання представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає частково. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

30 квітня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач АТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 15640 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідач ОСОБА_1 своїм підписом на анкеті-заяві засвідчив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач засвідчив, що він ознайомлений з договором про надання банківських послуг та згодний з його умовами.

До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/.

З розрахунку заборгованості, складеного позивачем АТ КБ "ПриватБанк", вбачається, що станом на 17 вересня 2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 квітня 2015 року становить: строковий кредит - в сумі 10688,85 грн., прострочений кредит - в сумі 9857,63 грн., пеня за прострочене зобов`язання - в сумі 15858,14 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу - в сумі 600 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 1850,23 грн., всього - 39354,85 грн.

Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.1, ч.2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відому, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1, ч.2 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що в анкеті-заяві позичальника, підписаній 30 квітня 2015 року сторонами, не визначено розмір процентів за користування кредитом та не встановлено відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, а також пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач АТ КБ "ПриватБанк", обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів та неустойки (в тому числі їх розмір та порядок нарахування), крім розрахунку заборгованості за договором, посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів та витягом з Умов, що надані позивачем, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін (зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, їх розміри та порядок нарахування), а також містять додаткові положення, в яких зокрема визначено строк дії договору, строк позовної давності щодо вимог банку та інші умови.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (який містить умови чотирьох видів кредитних карт "Універсальна" та не підтверджує за якою із них укладено договір) та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), у розмірах та порядках нарахування, зазначених в цих документах.

Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом та неустойки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, суд вважає, що надані позивачем витяг з Умов та витяг з Тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд вважає, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що оскільки витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної цивільної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитом, та відповідальність у вигляді неустойки за порушення строків виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин суд вважає необґрунтованими вимоги позивача АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за прострочене зобов`язання - в сумі 15858,14 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу - в сумі 600 грн., штрафу (фіксованої частини) - в сумі 500 грн., штрафу (процентної складової) - в сумі 1850,23 грн., через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в анкеті-заяві від 30 квітня 2015 року, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування кредитом та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статі 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.1, ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів").

Згідно п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України в Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 (справа № 1-12/2013) зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети-заяви про надання кредиту і Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки вказані Умови та Правила це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, який фактично сторонами не визначений.

Тому відсутні підстави вважати, що АТ КБ "ПриватБанк", укладаючи договір з відповідачем, дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Кредитний договір, укладений 30 квітня 2015 року між сторонами, у вигляді підписаної ними анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 у добровільному порядку не повернув банку фактично отримані та використані позичальником кошти, тому суд вважає, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" вказує, що заборгованість за тілом кредиту становить: строковий кредит - в сумі 10688,85 грн., прострочений кредит - в сумі 9857,63 грн.

Простроченою заборгованістю за кредитом вважається заборгованість, яка виникає у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу. Розмір щомісячного мінімального платежу передбачений Тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна", які позичальником не підписувалися, а тому не можуть розцінюватись як складова кредитного договору. Тобто, суд приходить до висновку, що розмір щомісячного мінімального платежу сторонами не визначений, тому прострочена заборгованість за кредитним договором стягненню з відповідача не підлягає.

За таких обставин суд вважає необґрунтованими вимоги позивача АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 9857,63 грн.

На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2015 року - фактично отриманий кредит в сумі 10688,85 грн.

Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні решти позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 простроченого кредиту - в сумі 9857,63 грн., пені за прострочене зобов`язання - в сумі 15858,14 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу - в сумі 600 грн., штрафу (фіксованої частини) - в сумі 500 грн., штрафу (процентної складової) - в сумі 1850,23 грн., через необґрунтованість.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 521,75 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 39354,85 грн., сума сплаченого судового збору - 1921 грн., сума задоволених позовних вимог - 10688,85 грн.).

Керуючись ст.ст.11, 256 - 267, 509 - 511, 524 - 528, 530, 533, 536, 546 - 552, 599, 610 - 612, 614, 624 - 629, 631, 634, 1046 - 1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст.4 - 13, 81, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Горностаївського району Херсонської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (, розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2015 року - фактично отриманий кредит в сумі 10688,85 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 521,75 грн., всього - 11210,60 грн. (Одинадцять тисяч двісті десять гривень 60 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 квітня 2015 року: простроченого кредиту - в сумі 9857,63 грн., пені за прострочене зобов`язання - в сумі 15858,14 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу - в сумі 600 грн., штрафу (фіксованої частини) - в сумі 500 грн., штрафу (процентної складової) - в сумі 1850,23 грн., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 521,75 грн. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене (з врахуванням положень п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Посунько Г.А.

Визнати неможливим відновлення втраченого судового провадження повністю.

Роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

СуддяВ.О. Каневський