Єдиний унікальний номер 142/621/24
Номер провадження 2/142/291/24
РІШЕННЯ

іменем України

30 грудня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Нестерука В.В.,

при секретарі судового засідання Яворській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в якій позивач просить суд змінити спосіб стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , аліментів та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно судового наказу Піщанського районного суду від 23 квітня 2021 року по справі №142/171/21 з ОСОБА_2 стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2021 року. Згідно даного рішення ОСОБА_2 виплачує мінімальний розмір аліментів. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач вказує, що діюче рішення суду надає можливість відповідачу сплачувати мінімальний розмір аліментів незалежно від розміру отримуваних доходів, що покладає на неї основний тягар по утриманню дитини, адже цих коштів не вистачає на належне його забезпечення. В даний час син досяг шестирічного річного віку, а в цьому віці витрати на утримання дітей суттєво збільшуються, зокрема збільшуються витрати на одяг, харчування, забезпечення розвитку та дозвілля, тощо. За таких обставин позивач вважає, що слід змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) відповідача. Розмір аліментів на утримання сина має складати 1/4 частину доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2024 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 07 серпня 2024 року було направлено запит до Овідіопільської селищної ради Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 .

27 серпня 2024 року на електронну адресу суду від Овідіопільської селищної ради Одеської області надійшла відповідь за № 02-06/210/2432/1902 від 27 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 28 серпня 2024 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання на 09 годину 30 хвилин 26 вересня 2024 року.

26 вересня 2024 року судове засідання в даній цивільній справі через відсутність у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, було відкладено на 09 годину 30 хвилин 24 жовтня 2024 року.

24 жовтня 2024 року у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 11 годину 00 хвилин 26 листопада 2024 року.

26 листопада 2024 року дану цивільну справу було знято з розгляду до 09 години 30 хвилин 30 грудня 2024 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді Нестерука В. В. у відпустці.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лукавський І.А. в судове засідання 30 грудня 2024 року не з`явилися, проте від позивача на адресу суду надійшли заяви, в яких вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти винесення у справі заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 30 грудня 2024 року не з`явився, проте 03 грудня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони, в якій відповідач просить суд розглянути справу без його участі та в задоволенні позову відмовити в поновному обсязі. В обгрунтування зазначає, що враховуючи віддаленість від місцезнаходження суду, він не має фактичної можливості з`явитися до суду. Також відповідач зазначає, що з позовними вимогами він не згоден, так як своєчасно та в повному об`ємі сплачує аліменти на утримання свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та крім того ним надаються додаткові кошти на утримання дитини. Також відповідач зазначає, що позивач фактично позбавила його права на побачення з дитиною. Також, доводить до відому суду, що на сьогоднішній день він не працює, постійний дохід у нього відсутній, а фінансове становище досить скрутне.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи, які не з`явилися, та ухвалення судового рішення немає.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду на підставі наданих доказів судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Овідіопіль Овідіопільського району Одеської області народився ОСОБА_3 , батьками якого зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що Овідіопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зроблено відповідний актовий запис за №203 та 31 липня 2018 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5)

Як слідє із відомостей зазначених у Виятзі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 18 липня 2024 року, після розірвання шлюбу на підставі рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року прізвище ОСОБА_5 було змінено з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 " (а.с.8)

Відповідно до копії витягів з реєстру теритоіральної громади № 2024/006886625, сформованого Піщанською селищною радою 12 червня 2024 року та № 2024/006886596, формованого Піщанською селищною радою 12 червня 2024 року, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4, 6)

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 травня 2021 року встановлено, що старшим державним виконавцем Овідіопільського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі судового наказу № 142/171/21, виданого 23 квітня 2021 року суддею Піщанського районного суду Вінницької області Щербою Н.Л. про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто з 24 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, було відкрито виконавче провадження № 65510439 (а.с.7)

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статей 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів може тягнути і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказування.

Із урахуванням цього, доведеним є факт, що потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення.

Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню сина.

Як встановлено, судом відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, зокрема, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом з урахуванням віку дитини, якому виповнилося шість років, складає 1598 грн 00 коп.

Суд наголошує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

В обгрутування заперечення позовних вимог відповідачем надано суду копію відомостей з Держаного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військоового збору станом на 09 вересня 2024 року, відповідно до якої за період третього кварталу 2023 року по другий квартал 2024 року інформація щодо джерел сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого ) податку та військоового збору у ОСОБА_8 відсутня.

В той же час, в своїй заяві, відповідач стверджує про надання ним на утримання сина додаткових коштів, крім сплати аліментів.

Таким чином, матеріальне становище одержувача аліментів, який є здоровим як за віком так і за станом здоров`я, оскільки зворотнього під час судового розгляду суду не доведено, вказує на можливість збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Суд враховуючи, що з моменту присудження аліментів син сторін підріс і витрати на його утримання зросли, а матеріальне становище платника аліментів дозволяє сплачувати аліменти у згаданому розмірі, беручи до уваги, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, що складала 50 відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, визначений розмір аліментів є необхідним для життєдіяльності неповнолітньої дитини сторін та збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, у сім`ї.

Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

А тому, враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом повністю, враховуючи, що позивач звільненна від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаними позовними вимогами, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі, що складає 1211 грн 20 коп.,

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, ЦПК України,ст.ст.141, 150, 157, 180-184, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, задовольнити.

Змінити спосіб стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , відповідно до судового наказу Піщанського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2021 року аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від заробітку (доходу) батька дитини.

Стягувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Стягнення за судовим наказом, виданим Піщанським районним судом Вінницької області 23 квітня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто з 24 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням суду та повернути судовий наказ до суду після завершення виконання.

Копію рішення суду, після набрання ним законної сили направити до Овідіопільського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), для виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя: