Справа № 203/7187/24
УХВАЛА

23 грудня 2024 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю. розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання в період навчання,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду надійшов вищезазначений позов.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За правилами альтернативної підсудності, встановленими ч.1 ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

При цьому, ч.16 ст.28 ЦПК України встановлено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно витягів з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивачки є адреса: АДРЕСА_1 .

Відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача в реєстрі відсутні.

Відповідно до довідки Міністерства соціальної політки за відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відповідач ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа взятий на облік за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29.07.2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст.5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону.

Таким чином, вказана справа не підсудна Кіровському районному суду м.Дніпропетровська та враховуючи, що позивачка не зазначала про її подачу згідно ч.1 ст.28 ЦПК України, на підставі ч.1 ст.27, п.1 ч.1, ч.3 ст.31 ЦПК України підлягає передачі на розгляд за підсудністю за місцем обліку відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, до Христинівського районного суду Черкаської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,31,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання в період навчання, передати на розгляд за підсудністю до Христинівського районного суду Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.Ю.Казак