БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/528/23
Провадження № 2/497/16/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши за відсутністю сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів для утримання матері дитини,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023р. позивачка звернулася до суду з позовом, який заявою від 09.10.2024р. уточнила, та яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання їхнього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення позивачем до суду і до досягнення дитиною повноліття; а також вона просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 / 4 частини його заробітку (доходу) - на своє утримання як матері їхньої спільної дитини, з якою проживає дитина віком до 3-х років, - з дня подання позову і до досягнення дитиною 3-х років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач, який є батьком дитини, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання сина, що проживає з нею, позивачкою. Також станом на даний час вона, позивач, перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, не працює, а відповідач відмовляється надавати їй матеріальну підтримку. Вона переконана, що відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини і на її утримання, тому вона з змушена звернутися до суду.

14.11.2024 від адвоката Македонської І.О. - представника відповідача ОСОБА_2 - надійшли заперечення на клопотання про збільшення позовних вимог, якою представник відповідача просить вимоги позивача задовольнити частково, а саме, - стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 6 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.09.2024р. - з дня набрання законної сили рішенням Болградського районного суду Одеської області від 14.02.2024р. про визнання його батьком дитини позивачки - ОСОБА_3 , і до досягнення дитиною повноліття, та у задоволенні вимог позивачки ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на її, позивачки утримання - відмовити, оскільки не визнаються відповідачем ОСОБА_2 , посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не має матеріальної можливості утримати ОСОБА_4 в повній мірі, згідно вимог позову, оскільки з нього вже стягуються Савранським ВДВС ПМУМЮ (м.Одеса) в межах виконавчого провадження АСВП за №76437887аліменти на утримання його другого сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 21.10.2024р. і до повноліття дитини, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_4 - на підставі судового наказу Любашівського районного суду Одеської області від 30.10.2024р., що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень,оскільки постанову про відкриття провадження ОСОБА_2 ще не отримав, очікує надходження поштою. Крім того, на утриманні відповідача ОСОБА_2 перебувають його непрацездатні батьки, які є пенсіонерами за віком. Тому відповідач має змоги сплачувати аліменти лише для утримання свого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але в розмірі 1 / 6 частки від своїх доходів, і згоден на їх стягнення з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання його батьком ОСОБА_3 , а у стягненні аліментів для утримання матері дитини - просить у зв`язку з вищевказаним - відмовити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Македонська І.О. до суду також не прибули, були повідомлени належним чином про дату, час і місце судового засідання, надали письмові пояснення та клопотання про закінчення підготовчого провадження 15.11.2024р. без їх участі, тому суд ухвалою закрив підготовче провадження та призначив судове засідання з розгляду справи по суті.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- рішенням суду від 14.02.2024р. був задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, та взнав, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами ДНК-експертизи, - батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; а також зобов`язав Київський відділ державної РАЦС у місті Одесі Південного МУ МЮ (м.Одеса) внести зміни до актового запису №200 від 21.02.2023р. про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; а саме: у графі "батько", де зазначено « ОСОБА_7 » вказати " ОСОБА_2 " у родовому відмінку, який народився " ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, уродженець с.Голиця Болградського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 " (а.с.96-97);

- це рішення було оскаржене, але ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.09.2024р. апеляційне провадження було закрите за заявою відповідача, тому це рішення суду про визнання відповідача батьком сина позвачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого стягуються цим позовом аліменти, - набрало законної сили 26.09.2024р.;

- таким чином, сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (серії НОМЕР_1 , видане 21.02.2023р. Київським відділом державної РАЦС у місті Одесі Південного МУ МЮ (м.Одеса), а батьком - є відповідач ОСОБА_2 , що встановлено рішенням Болградського районного суду від 14.02.2024р.;

- згідно довідки від 30.03.2023р. за №136/02-20 Великоплосківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, разом з позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дійсно проживає її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебуває на її утриманні (а.с.30);

- згідно акту обстеження умов проживання від 30.03.2023р. за №30/01-39, на момент обстеження вдома були позивачка ОСОБА_1 разом з її двома малолітніми дітьми та її мати; комісією під час обстеження встановлено, що позивачка ОСОБА_1 доглядає і утримує двох своїх малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які дійсно проживають разом з матір`ю; позивачка ОСОБА_1 є матір`ю-одиначкою відносно своїх двох дітей, будь-яка інформація про відповідача ОСОБА_2 у Великоплосківській сільській раді відсутня (а.с.31);

- згідно довідки командира в/ч НОМЕР_2 від 11.04.2024р. за №105, - відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій сліжбі в цій частині з 02.11.2023р. (а.с.88);

- згідно заяви позивачки, вона просить розглядати справу за її відсутністю ( а.с.106).

Будь-яких інших доказів на підтвердження передбачених ст.182 СК України обставин - матеріального стану та стану здоров`я, - відносно відповідача, а також позивача - суду не надано, крім тих вищевказаних документів, наданих позивачем і відповідачем, і які були досліджені судом в ході розгляду справи судом.

Станом на теперішній час чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180,181ч.3, ст.188,183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., що ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р. - держава Україна визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018). Той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду навіть з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, - які є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, - розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Тому, враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач має двох дітей, на одного з яких з нього вже стягуються аліменти, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими в частині стягнення аліментів для утримання спільної дитини позивачки і відповідача - ОСОБА_3 , але підлягають задоволенню частково, оскільки при визначенні розміру аліментів, підлягає врахуванню вимога чинного законодавства щодо залежності розміру стягнутих аліментів від кількості дітей відповідача - тому стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти для утримання їхньої спільного дитини - сина ОСОБА_3 - в розмірі 1 / 6 частки (1 / 2 від 1 / 3) з усіх видів доходів відповідача, що не суперечить вимогам законодавства, - починаючи з дня звернення позивача до суду з цим позовом до суду - з 20.03.2023р., і до досягнення цією дитиною повноліття, а ле не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму, що встановлюється чинним законодавством на початок кожного року для дитини відповідного віку і збільшується кілька разів протягом року окремим Законом.

Вимога ж відповідача у запереченнях на позов щодо часу, з якого підлягають стягненню з нього аліменти на спільну дитину його, відповідача і позивачки - на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - з 26.09.2024р. - з дня набрання законної сили рішенням Болградського районного суду Одеської області від 14.02.2024р. про визнання відповідача батьком дитини позиваки - є неспроможною, оскільки, як зазначено вище, аліменти за позовом про їх стягнення стягуються з дня звернення позивача до суду з таким позовом. Той факт, що рішенням суду встановлено особу, яка є батьком дитини набагато пізніше, ніж дитина народилася, не спростовує факт народження дитини, його потреби в матеріальному забезпеченні і дати звернення матері дитини до суду з позовом про стягнення аліментів для утримання дитини.

Щодо вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання як матері дитини, батьком якої є відповідач, до досягнення тиною 3-річного віку, суд встановив наступне.

Згідно наданих суду відомостей та доказів, - позивачка станом на теперішній час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку сином ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач, а тому, таким чином, - вона не має можливості повною мірою матеріально забезпечувати себе та дитину, адже не взмозі працевлаштуватися, оскільки маленька дитина потребує цілодобового догляду, а тому її матеріальне становище не є достатнім для самостійного забезпечення належного рівня життя собі і дитині.

Згідно ч.1ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч.1ст.19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір відрахувань з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується з суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ст.70 цього Закону. З заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: в разі стягнення аліментів - 50 %. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі - в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Так, ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік мають матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 статті 84 Сімейного кодексу України, визначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу, а, відповідно до ст.91 СК України, право на утримання від батька дитини має також жінка, яка не перебуває в офіційному шлюбі, але в разі проживання з нею дитини.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Отже, сімейним законодавством України, як і нормами міжнародного прва, які ратифіковані Україною, передбачено право дружині-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до вимог статті 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина і на утриманні якої перебуває, у розмірі 1 / 4 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, - підлягає задоволенню за наявності заперечень з боку відповідача. Згідно з вимогами статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Судом встановлено, що безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. А, посилання у відзиві на позов відповідача (представника) на те, що відповідач також утримує своїх непрацездатних пенсіонерів і тому не має змоги утримувати матір своєї дитини до досягнення дитиною 3-річного віку - є неспроможними, оскільки суду не надано доказів на підтвердження матеріального стану як відповідача, так і його батьків і зв`язок між ними, а тому цю обставину суд до уваги брати у даному випадку не може. Суду також не надано відомостей щодо наявності в сторін рухомого і нерухомого майна і його вартість, банківських вкладів, цінностей, тому суд не має можливості врахувати таку обставину як матеріальне забезпечення сторін і виходить лише з вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір підлягає стягненню судом з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.196 СК України, п.22 Постанови №3 Пленуму ВС України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів для утримання дитини та аліментів для утримання матері дитини.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), - на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), для утримання їхнього спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1 / 6 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісячно, починаючи з дня звернення позивачем до судуз цим позовом з 20.03.2023р. і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), - аліменти для її утримання, - в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення трирічного віку їхньою спільною дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, - з 20.03.2023року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь держави судовий збір в розмірі розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок (на рахунок UA0015660, отримувач - ГУК в Одеській області/м.Болград, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку -899998, код класифікації доходів бюджету -22030101) за вимогу позову про стягнення аліментів для утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок (на рахунок UA0015660, отримувач - ГУК в Одеській області/м.Болград, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку -899998, код класифікації доходів бюджету -22030101) - за вимогу позову про стягнення аліментів для утримання матері дитини.

Рішення суду може бути оскаржене зацікавленими особами шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, після чого рішення набирає законної сили. Строк для апеляційного оскарження рішення суду може бути поновлений в разі його пропуску з поважних. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.12.2024 року.

Суддя А.В. Кравцова