Провадження № 2/761/719/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 р. на адресу суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.11.2012 р., у якій представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 17233,93 грн та витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 08.11.2012 р. ОСОБА_2 було надано позивачем кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з врахуванням його збільшення у сумі 17000,00 грн зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а відповідач є його спадкоємцем. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 18.05.2021 р. за вказаним кредитним договором відповідач, як спадкоємець позичальника, перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 17233,93 грн. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку вона в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 17233,93 грн та витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою від 14.07.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення, яке містило копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, направлялось за місцем проживання відповідача, зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак повернулось до суду з відміткою про неотримання його відповідачем з причин закінчення встановленого терміну зберігання.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № б/н від 08.11.2012 р., ОСОБА_2 було надано АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з врахуванням його збільшення у сумі 17000,00 грн зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що отриманий кредит ОСОБА_2 за умовами договору не сплачував, в результаті чого станом на 18.05.2021 р. виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 17233,93 грн у вигляді заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини жодна особа не зверталась, про що свідчать матеріали спадкової справи № 717-2020, заведеної 10.07.2020 р. на підставі вимоги кредитора спадкодавця до спадкоємців.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, правовідносини, які виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень статті 1282 ЦК України (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 р. у справі № 640/6274/16-ц).

Водночас, згідно з положеннями ч.1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (ч.2 ст. 1281 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 18.09.2019 р. у справі № 640/6274/16-ц вказано, що при вирішенні цієї категорії справ суди мають встановити:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.2 та ч.3 ст. 1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва від 31.01.2023 р., наданого Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за адресою місця проживання позичальника не є безумовним підтвердженням того, що вона є його спадкоємцем та фактично прийняла спадщину після його смерті (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 р. у справі № 572/1497/22).

Судом встановлено, що ані відповідач, ані будь-які інші особи не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи відмовлялись від спадщини після померлого ОСОБА_2 .

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу для задоволення позову, а саме щодо наявності у померлого позичальника спадкоємця, яким є відповідач, та прийняття нею спадщини, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: