Справа № 367/5798/24
Провадження №2/367/4362/2024
УХВАЛА

Іменем України

про повернення

25 грудня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Горбачова Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

19 липня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

16.08.2024 року до суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали про залишення позову без руху (суддею отримана 02.09.2024 у зв`язку з перебуванням у відпустці).

Проаналізувавши матеріали справи та поданої заяви, суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви не усунуті, а саме: не надано власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається відсутність відомостей про те, чи не розірваний договір між батьками про сплату аліментів на дитину від 16.09.2020 року. До того ж, з копії позовної заяви та паспорту вбачається, що прізвище позивача « ОСОБА_3 », а в копії свідоцтва про народження дитини, копії рішення про розірвання шлюбу та копії договору між батьками про сплату аліментів на дитину зазначено прізвище « ОСОБА_4 », проте до суду не подано жодних доказів на підтвердження зміни прізвища позивача з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 ».

05 вересня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було продовжено строк усунення недоліків позовної заяви, а саме, необхідно: надати власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; надати відомості про те, чи не розірваний договір між батьками про сплату аліментів на дитину від 16.09.2020 року; зазначити та надати докази на підтвердження зміни прізвища позивача з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 ».

Позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду - 5 днів з дня отримання даної ухвали.

Копія ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2024 року була двічі направлена позивачу засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену в позові, проте поштові відправлення повернулися з довідками по причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Також позивачу було направлено ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2024 року на адресу електронної пошти позивача, зазначеної в позові. Згідно довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про залишення без руху» від 05.09.2024 була доставлена до електронної скриньки позивача 21.11.2024.

Окрім того, позивача було повідомлено засобами телефонного зв`язку, про що складено телефонограму.

Станом на 25 грудня 2024 року заява про усунення недоліків до суду не надходила.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (Judgement of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року, Osman v. the United Kingdom від 28.10.1998 року, та Kreuz v. Poland від 19.06.2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

З огляду на те, що ухвалу суду про продовження строку на усунення недоліків після залишення позовної заяви без руху, залишено невиконаною стороною позивача, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 185, 247, 260, 261, 352, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Ю.В. Горбачова