Справа № 206/6686/24
Провадження № 2-н/206/503/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Прінь І.П., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія Д» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу судового наказу -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами.

Перевіривши матеріали заяви та доданих до неї документів, суддя приходить до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, вбачається, що в даному випадку, заявник звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості починаючи з 01.06.2020 року по 31.10.2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленої законом.

Заявник посилається на те, що відповідно до постанови КМУ «Про запобігання поширенню та території України Гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 р. №211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року та надалі Постановами КМУ був неодноразово продовжений.

Згідно п. 12. Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Із прийняттям ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України законодавцем було доповнено пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Відповідно до Постанови КМУ від 26.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин відмінено.

ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ прийнято 15.03.2022 ( набрав чинності 17.03.2022 року), воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 року, в той же час представник позивача просить стягнути заборгованість за період з 01.06.2020 року по 31.10.2024 року, тобто поза сплином 3-річного терміну.

На думку заявника, станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не сплинув, а отже стягненню підлягає сума заборгованості з дотриманням строків позовної давності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вирішення питання про поновлення, продовження, застосування строків позовної давності та встановлення даних обставин, виходить за межі інституту наказного провадження.

Отже, враховуючи викладене, з огляду на зазначені положення закону, суд приходить до висновку про відсутність безспірності вимог та про відмову у видачі судового наказу за наведеною заявою.

Відповідно до ч.9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Також судом було зроблено запит щодо встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржників, однак за вказаними параметрами відповідно до Єдиного демографічного реєстру особу знайдено не було, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне також відмовити у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Разом з тим, слід зауважити, що відповідно до ч. 2ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 164 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.165,166 ЦПК України.

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія Д» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Прінь