РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2024 р. с-ще Тиврів 145/1967/24

2-о/145/107/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до дня відкриття спадщини, заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 .

За життя його батько належним йому майном не розпорядився. Він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті. Крім нього, іншою спадкоємицею першої черги спадкування за законом є мати спадкодавця - ОСОБА_3 .

До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах в землях, які перебували в колективній власності КСП «Нива» смт Сутиски Вінницького (колишнього Тиврівського) району Вінницької області, яке спадкодавець ОСОБА_4 успадкував після смерті його батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Сутиски Вінницької області.

Вважає, що належним чином прийняв спадщину після смерті батька та бажає переоформити її на себе, проте перешкодою для цього є той факт, що його місце проживання з 21.04.2016 зареєстровано по АДРЕСА_2 , тоді як згідно з довідкою виконкому Сутисківської селищної ради від 23.10.2024 № 2404 останнє зареєстрованим місцем проживання спадкодавця було по АДРЕСА_1 та разом з ним була зареєстрована його мати ОСОБА_3 , 1951 р.н.

Починаючи з березня 2020 року та по час смерті його батька, він постійно проживав разом з ним в квартирі АДРЕСА_3 та залишився в ній проживати і по даний час, натомість ОСОБА_3 понад 10 років тому вибула на постійне проживання до російської федерації та на час смерті спадкодавця разом з ним фактично не проживала.

Просить встановити факт, що він на день смерті його батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Сутиски Вінницької області, постійно проживав разом із ним по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задоволити з підстав, наведених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що за років п`ять до смерті батька ОСОБА_2 почав проживати разом із ним однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_4 щі Сутиски. Вони вели спільне господарство близько 4-5 років до смерті батька.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що ОСОБА_8 проживав разом із батьком ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 . в селищі Сутиски, та доглядав за ним.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.7), який до дня смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 (а.с.10).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входитьправо на земельну частку (пай) розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах в землях, які перебували в колективній власності КСП «Нива» смт Сутиски Вінницького (колишнього Тиврівського) району Вінницької області, яке спадкодавець ОСОБА_4 успадкував після смерті його батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Сутиски Вінницької області (спадкова справа №173-2004 від 19.03.2004, заведена Тиврівською держнотконторою).

За життя ОСОБА_4 своїм майном не розпорядився.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що заявнику ОСОБА_2 необхідно встановити факт постійного спільного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , з метою оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з батьком, на момент смерті останнього породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.1216-1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.315-316 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 на день смерті його батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Сутиски Вінницької області, постійно проживав разом з ним по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 27 грудня 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.