Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/2396/2024 Справа № 641/5217/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Надьон Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вдовиченка Олексія Івановича до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Зелінської І. В. надійшла вказана цивільна справа, яку було прийнято суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доходжу висновку про необхідність задоволення самовідводу з огляду на наступне.

Питання про відвід судді згідно ч. 1, 9 ст. 40 ЦПК України може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Крім того, відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В пункті 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Підставою заявлення головуючим суддею самовідводу є намір уникнення можливих та вірогідних сумнівів у сторін по справі та з боку стороннього спостерігача в неупередженості судді з огляду на такі обставини.

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР № 0000715 від 26.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст.255 КК України - в редакції від 05.04.2001 р.), ч. ч. 1, 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.); ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст.28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст.255 КК України - в редакції від 05.04.2001 р.), ч. ч. 1, 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.); ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України - в редакції від 05.04.2001 р.), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.); ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України - в редакції від 05.04.2001 р.), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), а саме, участь у злочинній організації; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України (ч.1 ст. 255 КК України - в редакції від 05.04.2001 р.), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), а саме, участь у злочинній організації; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України - в редакції від 05.04.2001 р.), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), а саме, участь у злочинній організації; ч. 4 ст. 28, п. п. 3, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України - в редакції від 05.04.2001 р.), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), а саме, участь у злочинній організації; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України.

Вказана кримінальна справа №644/142/22, провадження №1-кп/641/392/2024 розглядається колегіально судом у складі трьох суддів: головуючого судді Маньковської О. О., суддів Зелінської І. В., Боговського Д. Є..

Також, в провадження судді Зелінської І.В., надійшла цивільна справа №641/5217/24, провадження №2/641/2396/2024 за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вдовиченка Олексія Івановича до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивачем у вказаній справі є обвинувачений за кримінальним провадженням відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР № 0000715 від 26.04.2019 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Тож для усунення можливих та вірогідних сумнівів в неупередженості судді, вважаю неможливим для себе здійснювати подальший розгляд даного провадження, у зв`язку з чим заявляю самовідвід.

З метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо безсторонності суду під час розгляду даної справи, суддя приходить до висновку, що заяву про самовідвід слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 40, 41 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Самовідвід головуючого судді Зелінської І. В. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вдовиченка Олексія Івановича до ОСОБА_2 про стягнення боргу (справа № 641/5217/24, провадження № 2/641/2396/2024) задовольнити.

Матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вдовиченка Олексія Івановича до ОСОБА_2 про стягнення боргу (справа № 641/5217/24, провадження № 2/641/2396/2024) - передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -І. В. Зелінська