Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2876/24
Провадження № 2/711/1274/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2024 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.

за участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача

адвоката Дон В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 уклала із АТ «ОТП Банк» кредитний договір №.

28.06.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Позивач вказує на те, що відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на суму 68337грн. 72коп., з яких 41200грн. 00коп. загальна сума боргу по тілу; 27137грн. 72коп. загальна сума боргу по відсотках.

Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № на суму 68337грн. 72коп., з яких 41200грн. 00коп. загальна сума боргу по тілу; 27137грн. 72коп. загальна сума боргу по відсотках, а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 30.04.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем, через представника подано відзив на позов, який повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Крім того, відповідачем, через представника, подано заяву про застосування строків позовної давності. Зазначає, що відповідач повинна була сплатити кредит помісячно, починаючи з вересня 2020 року. Позивач дізнався про порушення свого права після несплати чергового платежу у вересні 2020 року, коли, начебто, не було сплачено кошти. Позов датований квітнем 2024 року, подано його до суду 09.04.2024, тобто на момент звернення до суду з позовом минуло більше 3х років за платежами з вересня 2020 року по березень 2021 року. Відповідно, просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем, через представника, подані заперечення щодо застосування строку позовної давності. Зазначено, що загальний строк позовної давності за кредитним договором від 03.09.2020 рахується з 28.06.2023 по 28.06.2026, а позивач звернувся до суду з цим позовом у квітні 2024 року. Крім того, посилається на норми законодавства щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, які діяли з 12.03.2020 по 30.06.2023, а також на положення п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

В судове засідання представник позивача не з`явився будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подана заява про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову. Зазначили, що ОСОБА_1 дійсно брала кредит у АТ «ОТП Банк», відповідно до договору від 03.09.2020 і сплатила борг до цієї банківської установи достроково за три платежі: 05.10., 03.11. та 13.11.2020. Ці обставини підтвердив АВТ «ОТП Банк», про що надав довідку. Крім того, просив застосувати і строки позовної давності, відмовивши у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, враховуючи думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 03.09.2020 ОСОБА_1 уклала із АТ «ОТП Банк» кредитний договір №, за умовами якого отримала кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 14018грн. 00коп., в т.ч. 490грн. 00коп. на сплату додаткових послуг банку, про що свідчить кредитний договір, графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, згода-дозвіл на обробку персональних даних, анкета-заява на отримання кредиту. При цьому, строк повернення кредитних коштів до 03.09.2021.

28.06.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 28.06.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № на суму 68337грн. 72коп., з яких 41200грн. 00коп. загальна сума боргу по тілу; 27137грн. 72коп. загальна сума боргу по відсотках.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до довідки від 07.11.2024 №04-68-F00-5/163-БТ, виданої АТ «ОТП Банк» та наданої стороною відповідача та прийнятої судом, - ОСОБА_1 отримала за кредитним договором № від 03.09.2020 кредит і за період з 03.09.2020 по 07.11.2024 за користування кредитом позичальник сплатила: тіло кредиту 14018грн. 00коп., нараховані проценти 0грн. 25коп. (дати платежів: 05.10.2020 1558грн. 88коп. (проценти 0,12); 03.11.2020 1558грн. 90коп.(проценти 0,10; 13.11.2020 10900грн. 22коп. (проценти 0,03). Крім того, зазначено, що термін погашення заборгованості за цим кредитним договором 03.09.2021.

Також за даними довідки АТ «ОТП Банк» від 19.09.2024, банк повідомляє про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком по кредитному договору № від 03.09.2020, дата виконання зобов`язань 13.11.2020.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-2 статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору від 03.09.2020) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ст. 526 ЦК).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 531 ЦК).

Як передбачено ч.1 ст. 536 ЦК, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі (ч.1 ст. 545 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, за результатами розгляду справи, встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 , як боржником за кредитним договором №, було повністю виконане грошове зобов`язання сплачені достроково тіло кредиту та нараховані проценти кредитору Акціонерному товариству «ОТП Банк» ще 13.11.2020, при умові, що кредитним договором від 03.09.2020 термін повернення кредиту був визначений 03.09.2021, що підтверджується відповідними письмовими доказами, наданими АТ «ОТП Банк», а тому, як на думку суду, відсутні підстави для задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки права та інтереси останнього відповідачем не порушені. Відповідно, доводи позивача про те, що ним набуто право вимоги до відповідача за кредитним договором на підставі договору факторингу від 28.06.2023 і на час його звернення до суду за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 68337грн. 72коп., не знайшли свого підтвердження.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то суд зазначає, що у постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: «Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог». Загальні положення застосування позовної давності також викладені у наступних постановах: № 522/1029/18; № 522/2110/15-ц; № 522/2201/15-ц; № 522/2202/15-ц; № 372/1036/15-ц; № 904/10956/16; № 183/1617/16; № 911/1437/17.

Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки судом не встановлено факту порушення прав/інтересів позивача, а тому й відсутні підстави для розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачем, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 16.12.2024.

Головуючий суддя С. М. Позарецька