14-7238/2009
У Х В А Л А

30 січня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого судді-Чулуп О.С.,

при секретарі судового засідання Ребрини Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із скаргою в якій просить:

1) визнати неправомірною бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови зняття арешту з нерухомого майна;

2) скасувати арешти накладенні постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 40105625, виданий 09.10.2013 року та арешт накладений постановою про відкриття виконавчого провадження № 18602373 від 02.04.2010 року;

В обгрунтування скарги скаржник зазначає, що на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Головного територіального управління юстиції Миколаївської області перебувало на виконані виконавче провадження № 18602373 по виконанню виконавчого листа № 14-7238/2009 від 26.02.2010 виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 293 250,26 грн. 02.04.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 28.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того скаржник вказує, що на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції Миколаївської області виконавче провадження № 40105626 по виконанню виконавчого листа № 2-3305/11 від 02.08.2013 року виданого Центральним районним судом м. Миколаєва по виконанню виконавчого листа № 2-3305/11 від 02.08.2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 09 квітня 2008 року у сумі 139552,85 доларів США. 28.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що ним було сплачено борги перед кредиторами. Проте на даний час існує арешт на майно боржника, що порушує його права. Скаржник вказує, що державним виконавцем йому було відмовлено у знятті арешту, а за такого останній змушений звернутись до суду.

Скаржник надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримує.

Представник державної виконавчої служби в судовому засіданні вимоги скарги не визнав в повному обсязі. Надав суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Зокрема, представник державної виконавчої служби зазначив, що підстав для зняття арешту немає, оскільки боржником не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали скарги, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2009 року згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІб «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 07.05.2007 року у розмірі 372 437 грн. 15 коп.

Судом досліджено ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.12.2012 року згідно якого замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні у справі № 2-14-7238/09 з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей Колект».

Судом досліджено лист Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві від 26.07.2023 року згідно якого повідомлено, що у Заводському відділі державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області здійснювалось виконавче провадження № 18602373 щодо примусового виконання виконавчого листа № 14-7238/2009 виданого 26.02.2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» - 293250,26 грн. 28.04.2013 виконавче провадження № 18602373 завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того вказаним листом повідомлено, що у Заводському відділі державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області здійснювалось виконавче провадження № 40105625 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3305/11 виданого 02.08.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Пат «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 09 квітня 2008 року в розмірі 139552,85 доларів США. 28.04.2014 року виконавче провадження № 40105625 завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом досліджено витяг з Автоматизованої системи виконавчих провадження від 16.08.2023 року з якого вбачається, що виконавче провадження № 18602373 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 14-7238/2009 від 26.02.2010 року завершене. З вказаного витягу вбачається, що 02.04.2010 року вказане виконавче провадження було відкрито (з накладенням арешту на майно боржника. 08.12.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника.

25.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

28.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом досліджено витяг з Автоматизованої системи виконавчих провадження від 16.08.2023 року з якого вбачається, що виконавче провадження № 40105625 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-3305/11 від 02.08.2013 року завершене. 09.10.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.10.2013 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

25.04.2014 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

28.04.2014 року державним виконавцем було повернення виконавчий документ стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом досліджено довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» від 29.01.2019 року згідно якого повідомлено, що станом на 01.02.2019 року зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 07.05.2007 року припинені, заборгованість по зазначеному кредитному договору відсутня.

Судом досліджено повідомлення АТ «Укрсиббанк» від 13 лютого 2018 року згідно якого повідомлено про анулювання заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 02 від 31.03.2009 року

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом .

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що державний виконавець зобов`язаний зняти арешт шляхом винесення відповідної постанови лише у випадку закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно п. 16 Розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає).

З матеріалів справи вбачається, щоу виконавчому провадженні № 18602373 та у виконавчому провадженні № 40105626 державним виконавцем було винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Доказів того, що боржником було сплачено виконавчий збір суду не надано.

Крім того, в повідомленні АТ «Укрсиббанк» від 13 лютого 2018 року про анулювання боргу ОСОБА_2 зазначено, що останню анульовано за кредитним договором № 02 від 31.03.2009 року, в той час як з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця перебував виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 09 квітня 2008 року, що ставить під сумнів факт того, що боржником були виконані зобовязання саме за тим кредитним договором за яким було стягнуто заборгованість згідно рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо незняття арешту з майна боржника є правомірними.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 447 - 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя