Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі судді Питель О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 125/1817/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 29.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 785969088 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 29.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20000 грн на банківську картку відповідача. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019. У подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладались додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору до 31.12.2022, інші умови договору залишилися без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 43830 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2024 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47910 грн. 17.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 17/07/2024, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 47910 грн. Зазначає, що у ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 785969088 від 29.03.2020 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача у розмірі 47910 грн. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 785969088 від 29.03.2020 у розмірі 47910 грн та судові витрати, які складаються з судового збору сумі 2422,40 грн, та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 18.09.2024 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням клопотання позивача. Відповідачу було надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатків відповідач отримала 05.11.2024, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

22.11.2024 ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому вказала, що не погоджується з сумою заборгованості за відсотками, яка становить 27910 грн, оскільки згідно з п. 1.2 кредитного договору строк користування кредитом встановлено 6 днів, згідно графіку платежів проценти за користування кредитом 720 грн, а тому нарахування відсотків за користування грошовими коштами на підставі ст. 1048 ЦК України після спливу 6-денного строку є незаконним. Просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

27.11.2024 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому вказав щодо доказів перерахування коштів на рахунок відповідача. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором зазначив, що загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 785969088 від 29.03.2020 становить 47910,00 грн, яка складається з наступного: 20000,00 грн - заборгованість за кредитом; 27910 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 17.07.2024 - 25.07.2024. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. Згідно з п. 1.2 кредит надається строком на 6 днів від дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до п. 1.3 на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,60 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Нарахування відсотків за дисконтною ставкою відбувалось за наступною формулою: А тіло кредиту, В строк кредиту, С відсотки у день, D нарахування відсотків за день у грн, E відсотки за весь строк користування у грн, E = А*В* D/100 D = Е/В 20000*6*0,60 /100= 720 720/6= 120 грн - здійснювалось нарахування процентів від 29.03.2020-04.04.2020 (що вбачається в розрахунку заборгованості). Водночас у тій же таблиці зазначено, що позивач погасив заборгованість від 07.04.2021 - 5,00 грн за проценти за кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення), (згідно з п. 1.4.). Нарахування відсотків за дисконтною ставкою відбувалось за наступною формулою: 20000*98*1,70/100=33320; 33320/98=340 грн - здійснювалось нарахування процентів (що вбачається в розрахунку заборгованості). У підсумку, заборгованість за кредитом у таблиці «розрахунок заборгованості» станом на 11.06.2020 зазначено 43 830 грн, з яких за тіло кредиту - 20 000 грн, а заборгованість за процентами - 23830 грн. Також позивачем було долучено розрахунок заборгованості, підготовлений ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором на момент його відступлення відповідно до договору факторингу. Таким чином, у підсумку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 785969088 від 29.03.2020 на момент подачі позовної заяви становить 47910 грн. Наразі відповідачем не надано до суду спростування щодо правильності проведеного позивачем розрахунку суми заборгованості чи наявності помилок у розрахунку. А тому, вважає проведений розрахунок заборгованості повним та правильним. Таким чином, за умовами кредитного договору № 785969088 від 29.03.2020 та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: перший за користування кредитними коштами згідно зі ст. 1048 ЦК України, що визначеней договором; другий за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення. Отже, обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до ЦК України Додатково звертають увагу суду, що вимога представника відповідача щодо стягнення правничої допомоги є завищеною, оскільки справу розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін і написання відзиву на три сторінки значно завищена. Таким чином, 6000 грн як просив представник відповідача є завищеною та необґрунтованою, а тому стягненню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, ураховуючи відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та відповідачем, регулюються нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні правовідносини, а також Законом України "Про електронну комерцію".

Судом встановлено, що 29.03.2020 ОСОБА_1 уклала кредитний договір № 785969088 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та отримала кредит у сумі 20000 грн строком на 6 днів, тобто до 04.04.2020, дата отримання кредиту - 29.03.2020.

За умовами підписаного відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,60 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом.

За вказаним договором згідно з додатком до нього (графік розрахунків) ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кошти у загальній сумі 20720 гривень, з яких 20000 гривень - це сума кредиту, 720 гривень нараховані проценти.

Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 62PD94XG.

Переказ коштів у сумі 20000 грн ОСОБА_1 згідно договору № 785969088 від 29.03.2020 підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «Приватбанк» від 29.03.2020.

28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк дії якого закінчується 28.11.2019.

Право вимоги переходить від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги (п. 4.1).

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. У даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції.

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу у редакції від 31.12.2020.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 43830 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк дії якого закінчується 04.08.2021.

03.08.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду № 22, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2022 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 3 від 31.12.2022 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, що продовжила строк договору до 30.12.2024. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 47910 грн.

17.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору.

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4 даного договору (п. 3.6 договору).

У додатку № 1 до вказаного договору факторингу «Реєстр боржників» від 17.07.2024 зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступила право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», у т.ч. до ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту складає 20000 грн, заборгованість за процентами - 27910 грн, загальна заборгованість - 47910 грн, сума фінансування 360 грн.

Також на підтвердження своїх вимог ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» надано суду виписку з особового рахунку за кредитним договором № 785969088, згідно якої заборгованість відповідача перед позивачем становить 47910 грн та складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 грн; простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 27910 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно із ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Аналізуючи наведене та норми цивільного законодавства про правочини і договір, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до розрахунку, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за договорам № 785969088 від 29.03.2020 станом на 11.06.2020 становила 43830 грн, з яких 20000 грн заборгованість за тілом кредиту, 23830 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. При цьому, проценти нараховані за період з 29.03.2020 по 11.06.2020.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Відповідно до договору № 785969088 від 29.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 20000 грн строком на 6 днів.

Отже, первісний кредитор мав право нараховувати проценти за користування кредитом за вказаним договором по 04.04.2020.

Таким чином, розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору становив 720 грн (120х6).

Нарахування та стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 785969088 від 29.03.2020 у розмірі 20720 грн, з яких: 20000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 720 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1047,68 грн (позов задоволено на 43,25 %, сплачена сума судового збору 2422,40 грн; 2422,40 х 43,25 %= 1047,68 грн).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «ЕЙС» надало суду: договір про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024 укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС»; акт прийому передачі наданих послуг від 18.07.2024, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» на суму 6000 грн; додаткову угоду № 3 до договору про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024, згідно якої сторони досягли домовленості про види правової допомоги, які будуть надаватися та договірної ціни на неї.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Палій С.В. надала суду: ордер серії АМ № 1018890 від 12.11.2024 адвоката Гуменюка О.В. на представництво інтересів відповідача; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 67; договір № 5 про надання правової допомоги від 12.11.2024; розрахунок до договору про надання правової допомоги № 95 від 12.11.2024; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 12.11.2024 на суму 6000 грн.

Ураховуючи часткове задоволення позову, відсоток задоволення якого становить 43,25 %, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу пропорційно до тієї частини позовних вимог, які були задоволенні, у розмірі 2595 грн (6000 х 43,25 % = 2595 грн).

Ураховуючи часткове задоволення позову, відсоток відмови у якому становить 56,75 %, з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, у розмірі 3405 грн (6000 х 56,75 % )= 3405 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 785969088 від 29.03.2020 у розмірі 20720 грн (двадцять тисяч сімсот двадцять гривень), з яких: 20000 грн сума заборгованості за кредитом, 720 грн сума заборгованості за нарахованими процентами.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесені витрати на сплату судового збору у сумі 1047,68 грн (одна тисяча сорок сім гривень шістдесят вісім копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2595 грн (дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять гривень), а всього 3642,68 (три тисячі шістсот сорок дві гривні шістдесят вісім копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, 02090, код ЄДРПОУ 42986956).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Суддя