Справа № 355/2180/24
Провадження № 6/355/65/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Баришівський районній суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Старенької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавленої особа - Баришівський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2024 року заявник звернувся до суду з заявою до Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви зазначив, що 27 листопада 2009 року ухвалю Баришівського районного суду Київської області подання начальника відділу Державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Київської області задоволено та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон

Згідно виконавчого листа № 2-813/11, виданого 21.11.2011 року Баришівським районним судом Київської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» (правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості у розмірі 58 993,18 грн.

Оскільки в серпні 2023 року, заявником було в повному обсязі погашено заборгованість у даному виконавчому провадженні, 15 серпня 2023 року, старшим державним виконавцем Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що заявником в повному обсязі виконано зобов`язання згідно рішення суду.

При спробі виїхати на реабілітацію після лікування бойового поранення за кордон, заявником було отримано відмову від Державної прикордонної служби України, оскільки виконується ухвала Баришівського районного суду Київської області від 27.11.2009 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, за поданням начальника Баришівського ВДВС РУЮ Київської області, до виконання зобов`язань перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

У зв`язку з вищевикладеним, заявник звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яку просить задовільнити у повному обсязі.

05.12.2024р. на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 та його представника адвоката Блохіної О.В. - щодо підтримання заявлених вимог та розгляду справи у їх відсутність.

05.12.2024р. на адресу суду надійшла заява представника зацікавленої особи щодо вирішення позову на розсуд суду та розгляду справи у їх відсутність.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Блохіна О.В. у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовільнити позов у повному обсязі.

Зацікавлена особа представник Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; надала на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги просила вирішити на розсуд суду.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27 листопада 2009 року ухвалю Баришівського районного суду Київської області подання начальника відділу Державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Київської області задоволено та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон

Згідно виконавчого листа № 2-813/11, виданого 21.11.2011 року Баришівським районним судом Київської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» (правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості у розмірі 58 993,18 грн.

Оскільки в серпні 2023 року, заявником було в повному обсязі погашено заборгованість у даному виконавчому провадженні, 15 серпня 2023 року, старшим державним виконавцем Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження.

При спробі виїхати на реабілітацію після лікування бойового поранення за кордон, заявником було отримано відмову від Державної прикордонної служби України, оскільки виконується ухвала Баришівського районного суду Київської області від 27.11.2009 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, за поданням начальника Баришівського ВДВС РУЮ Київської області, до виконання зобов`язань перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язково участі державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені у Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України 475/97-ВР віл 17.07.97 р., у ст. 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну включно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в Демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Конституційна гарантія вільного пересування фізичної особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи вільно залишати територію України, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно ст.441ЦПКУкраїни, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у зазначеному випадку.

Тимчасове затримання або вилучення паспорту, у таких випадках, здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, Служби Безпеки України, Державною Прикордонною службою України, військовими комісаріатами та Консульською службою України.

В силу ч. 5 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», під-час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1ЦПК, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, а також роз`яснень судів вищої інстанції, зокрема роз`яснень ВСУ, викладений у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», можна зробити висновок, що під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи , вбачається, що заявником ОСОБА_1 в повному обсязі виконано зобов`язання згідно рішення суду.

Встановлено, що обмеження у праві виїзду за межі України , порушує права та законні інтереси заявника - громадянина України ОСОБА_1 , оскільки, унеможливлює його вільне пересування, право вільно залишити територію України, зокрема, для проходження реабілітації після бойового поранення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що з метою усунення обставин, які перешкоджають заявнику реалізувати у встановленому законом порядку свої права щодо можливості вільно залишити територію України, зокрема, для проходження реабілітації після бойового поранення, а також враховуючи, що заявником зобов`язання до виконання яких встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виконані, заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 розділу IV Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30.01.2018 №256/5/65 інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Державної прикордонної служби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 441, 353 ЦПК України, ст.ст. 7,82 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавленої особа - Баришівський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), встановлене ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 27 листопада 2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського районного суду Т. В. Чальцева