ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7088/24 Справа № 206/4373/23 Головуючий у першій інстанції: Прінь І. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24 січня 2023 року на вул. Маршала Малиновського, з`їзд Усть-Самарського мосту, у м.Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та ГАЗ 2705, реєстраційний номерАЕ4215ІЕ, під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року (справа №206/585/23) ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 07 березня 2023 року. Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до полісу ОСЦПВ №210330287. З метою компенсації спричинених внаслідок настання ДТП збитків, позивач звернувся до страхової компанії, надіславши 25 січня 2023 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25 січня 2023 року та заяву про страхове відшкодування від 25 січня 2023 року разом з усіма визначеними Законом документами. Реалізуючи своє право, передбачене п. 34.4 ст. 34 Закону, з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, в т.ч. і суми страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. Позивач повідомив страхову компанію про дату, час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно висновку експерта №0303/23 від 02 березня 2023 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Ford Transit реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 211420,00 грн, а ринкова вартість колісного транспортного засобу FordTransit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 80311,56 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ склала 292069,96 грн, а ринкова вартість до ДТП - 211420,00 грн. Таким чином, вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості. Тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП - 211420,00 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб позивача відновлювати економічно недоцільно та варто вважати фізично знищеним, а розмір збитку, заподіяного йому внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, складає 131108,44 грн (211420,00 грн 80311,56 грн = 131108,44 грн). Полісом ОСЦПВ № 210330287 була передбачена франшиза у розмірі 2 500,00 грн. За вираховуванням франшизи страхова компанія мала відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 128608,44 грн. (131108,44 грн 2500,00 грн = 128608,44 грн). 02 червня 2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 80312,81 грн, при цьому, в порушення вимог ст. 36 Закону, відповідач не узгоджував із позивачем розмір страхового відшкодування та не повідомляв його про прийняте рішення. Недоплачена сума страхового відшкодування складає 48295,63 грн (128608,44 грн - 80312,81 грн). Відповідач безпідставно недоплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 48295,63 грн. Згідно зі ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Окрім наведеного, згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальний розмір пені за період з 02.05.2023 по 25.08.2023 включно складає 10854,68 грн (5461,45 грн + 5393,23 грн = 10854,68 грн). Загальний розмір інфляційних збитків за період з 02.05.2023 по 25.08.2023 включно складає 737,31 грн (643,04 грн + 94,27 грн = 737,31 грн). Загальний розмір 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 02.05.2023 по 25.08.2023 включно складає 665,10 грн (327,69 грн + 337,41 грн = 665,10 грн). Тому позивач просив стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «ВУСО» недоплачену сума страхового відшкодування - 48295,63 грн, пеню - 10854,68 грн, нарахування у зв`язку з інфляцією - 737,31 грн та 3% річних - 665,10 грн, а всього 60552,72 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 48295,63 грн, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 10854,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 737,31 грн, 3% річних у розмірі 665,10 грн., а всього 60552,72 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16073,60 грн.

В апеляційні скарзі ПрАТ «СК «ВУСО», посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За положеннями вказаної вище норми у редакції Закону №3831-IX від 19.06.2024, що діє на час розгляду справи, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, пунктом другим Розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах від 19 червня 2024 року №3831-IX, який набрав чинності 19.07.2024, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 60552,72 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 24 січня 2023 року на вул. Маршала Малиновського, з`їзд Усть-Самарського мосту, у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , та ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 (а.с. 22, 23 т.1).

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 17).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року (справа №206/585/23) водія ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 07 березня 2023 року (а.с. 23 т.1).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 на момент настання ДТП була застрахована в АТ «СК «ВУСО», згідно полісу ОСЦПВ №210330287 від 01.08.2022 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн, франшизою - 2500,00 грн (а.с. 61 т.1).

25 січня 2023 року позивач поштою направив відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування, а також лист-запрошення представника відповідача на огляд пошкодженого транспортного засобу, які відповідач отримав 30 січня 2023 року, що не заперечується відповідачем (а.с. 24-27).

Згідно висновку експерта №0303/23 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, складеного 02 березня 2023 року судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 211420,00 грн (ринкова вартість КТЗ до пошкодження); ринкова вартість колісного транспортного засобу Ford Transit реєстраційний номер НОМЕР_1 у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 80311,56 грн; вартість відновлювального ремонту - 292069,96 грн; ринкова вартість КТЗ до ДТП - 211420,00 грн (а.с. 28-47 т.1).

Копія вказаного вище висновку експерта №0303/23 від 02 березня 2023 року була надіслана позивачем 13 березня 2023 року поштою до ПрАТ «СК «ВУСО» і вручена відповідачу 15 березня 2023 року, що підтверджується копією поштової квитанції з описом вкладення (а.с. 50-51 т.1).

02 червня 2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в сумі 80312,81 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 02.06.2023 №23384 (а.с. 60 зворот т.1).

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (абзац 2 пункту 15 вказаної вище постанови).

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року).

Статтею 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 30.2 вказаного вище Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 292069,96 грн, що перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу до ДТП, яка складає 211420,00 грн.

За таких обставин, відповідно до статті 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,вважається фізично знищеним.

Таким чином, у даному випадку підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 вказаного вище Закону).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину у ДТП, яка мала місце 24 січня 2023 року, водія ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого у момент пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн, франшизою - 2500,00 грн; приймаючи до уваги, що ремонт транспортного засобу Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 є економічно необґрунтованим; встановивши сплату ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача страхового відшкодування в сумі 80312,81 грн, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» (страховика винуватця ДТП) різниці між вартістю транспортного засобу Ford Transit до та після дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням виплачених коштів страховою компанією, що становить (211420,00 грн вартість транспортного засобу до ДТП 80311,56 грн вартість транспортного засобу після ДТП 80312,81 грн страхове відшкодування 2500,00 грн франшиза) 48295,63 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність надання переваги, при встановленні розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, саме звіту №SOS_-95 від 13.05.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , та звіту №146-23 автотоварознавчого дослідження автомобіля від 23.05.2023, складеного оцінювачем ОСОБА_6 , колегія зазначає наступне.

Закон України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні встановлено, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 3 Закону).

За змістом частини першої статті 5 вказаного вище Закону, суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 12 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

У свою чергу, Законом України Про судову експертизу №4038-XII встановлено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону).

Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом (стаття 7 вказаного вище Закону №4038-XII).

За змістом пункту 2.1 розділу IV Товарознавча експертиза Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Суд першої інстанції надав належної оцінки наданому позивачем висновку судового експерта Дроздова Ю.В. №0303/23, складеного 02 березня 2023 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, який обізнаний про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України, а також яким безпосередньо оглядався транспортний засіб Ford Transit, що підтверджується протоколом огляду колісного транспортного засобу від 07.02.2023 (а.с. 33-34 т.1). Вказаний вище висновок складений атестованим судовим експертом Дроздовим Ю.В., який має відповідну кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз, значним стажем експертної роботи з 1998 року.

Разом з тим, звіт №SOS_-95 від 13.05.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаний оцінювачем ОСОБА_5 , складений оцінювачем, яка має кваліфікацію оцінювача зі значно меншим стажем (з 2008 року) та не була попереджена про кримінальну відповідальність. У цьому звіті відсутнє дослідження та висновок щодо вартості транспортного засобу Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП. Крім того, згідно копії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 07.06.2008 №6089 та копії сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №705/21 від 17.09.2021, ОСОБА_5 має фаховий рівень та спеціалізацію в межах напрямку оцінки - оцінка дорожніх (колісних) транспортних засобів (а.с. 72 зворот). Всупереч цьому, у звіті №SOS_-95 від 13.05.2023 року визначено також вартість заподіяних збитків, внаслідок пошкодження транспортного засобу, що не передбачено кваліфікацією оцінювача ОСОБА_5 .

Крім того, згідно копії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 07.06.2008 №6089 та копії сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №705/21 від 17.09.2021, ОСОБА_5 має фаховий рівень та спеціалізацію в межах напрямку оцінки - оцінка дорожніх (колісних) транспортних засобів (а.с. 72 зворот). Всупереч цьому, у звіті №SOS_-95 від 13.05.2023 року визначено також вартість заподіяних збитків, внаслідок пошкодження транспортного засобу, що не передбачено кваліфікацією оцінювача ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Згідно із пунктом 5.5 Методики, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

За приписами пункту 8.5 Методики калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

Звіт №146-23 автотоварознавчого дослідження автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 23.05.2023, здійснений оцінювачем ОСОБА_6 (а.с. 73-79), складений оцінювачем, який має кваліфікацію оцінювача зі значно меншим стажем (з 2018 року) та не був попереджений про кримінальну відповідальність. Також оцінка виконана без огляду досліджуваного транспортного засобу, за наданими замовником документами, фотографіями, протоколом огляду та іншим, всупереч положенням вказаної вище Методики.

Отже, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо належності доказу у даній справі з приводу розміру завданої позивачу матеріальної шкоди - висновку судового експерта Дроздова Ю.В. №0303/23 від 02 березня 2023 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи. Підстав для переоцінки висновку експерта та звітів оцінювачів колегія не вбачає.

Клопотання про призначення повторної, додаткової, комісійної судової експертизи, тощо, відповідачем не заявлено, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Встановивши, що відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» повинно було здійснити виплату страхового відшкодування не пізніше 30 квітня 2023 року (30 січня 2023 року отримано заяву від 25.01.2023 про виплату страхового відшкодування), на користь позивача за період з 02.05.2023 року по 25.08.2023 року підлягають також стягненню 10854,68 грн. пені, 665,10 грн - 3% річних та 737,31 грн нарахувань у зв`язку з інфляцією, що підтверджується розрахунками, наведеними у позовній заяві, які відповідачем не спростовані (а.с. 5-6).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження з періодом та порядком нарахування пені, 3% річних та нарахувань у зв`язку з інфляцією. Тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Доводи апелянта про недоведеність належними доказами витрат на професійну правничу допомогу на суму 15000,00 грн через ненаведення позивачем детального погодинного опису виконаних робіт, витраченого адвокатом часу, не є підставою для відмови повністю у відшкодуванні позивачу фактично понесених та документально підтверджених відповідних судових витрат. Це не позбавляє відповідача права на подання відповідних заперечень щодо неспівмірності цих витрат.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 25 грудня 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова