УХВАЛА

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 530/712/23

провадження № 61-741ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради в особі міського голови Максименка Серігя Миколайовича, третя особа - приватний нотаріус Глушенко Вячеслав Васильович, про встановлення факту належності коштів на праві особистої власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив встановити факт про те, що він має власні кошти, які належать йому особисто, у сумі 39 585,00 євро, що у перерахунку на національну валюту по курсу НБУ на день подання позову складає 1 591 317,00 грн.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_1 , орган видачі 5323, дата видачі 22 липня 2019 року, станом на 20 січня 2023 року мав власні кошти, які належать йому особисто, в сумі 39 585,00 євро в перерахунку на національну валюту по курсу НБУ на день подання позову складає 1 591 317,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , яка не приймала участі у справі, оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради в особі міського голови Максименка С. М., третя особа - приватний нотаріус Глушенко В. В., про встановлення факту власних коштів ОСОБА_1 , які належать йому особисто відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 12 січня 2024 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, пунктом 3 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

У порушення вимог пункту 3 частини другої та пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником у касаційній скарзі не зазначено інших учасників справи, їх місцезнаходження, або місце проживання чи перебування, а також не надано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

За вказаних обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, ОСОБА_1 має правонадіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та вказано інших учасників справи, їх місцезнаходження, або місце проживання чи перебування, а також надіслати копії уточненої скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська