Справа № 128/4764/24
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 09.12.2024 дану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Так, в даній ухвалі суду позивачу вказано про необхідність усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання нової редакції позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити: вимоги щодо всього спільного майна подружжя, яке є предметом позову; доплатити судовий збір за подання позовної заяви в сумі 4 800 грн та надати до суду підтверджуючі документи про його сплату, або надати до суду документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зокрема, судом роз`ясненено позивачу, що в заявленому спорі предметом позову є спільне сумісне майно подружжя, яке позивач просить поділити, тобто ціла квартира, але заявляючи позовні вимоги позивач вказує лише на вирішення долі 1/2 частки житлової квартири, на яку вона претендує, однак не вказує вимог щодо іншої 1/2 частки житлової квартири, що суперечить закону, оскільки в порядку поділу спільного майна між двома співвласниками спільна сумісна власність на майно припиняється, а тому заявлені позовні вимоги мають стосуватися всього спільного майна, а не лише частини, на яку претендує позивач. Так само судовим збором має бути охоплено весь предмет спору, а не лише частина, на яку претендує позивач.

Для усунення недоліків судом був установлений строк терміном 5 (п`ять) днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Копію ухвали представник позивача отримала 11.12.2024.

Представником позивача 16.12.2024 на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху надано заяву про усунення недоліків, якою вона висловила свою незгоду з підставами залишення позову без руху. Зазначила, що предметом позову є не ціла житлова квартира, а лише 1/2 її частка, тому позивачем сплачено судовий збір виходячи з вартості 1/2 частки квартири. При цьому жодних додаткових доказів обставин, які є перешкодою для виконання вимог ухвали суду від 09.12.2024, представником позивача не надано.

Вивчивши подану представником позивача заяву про усунення недоліків та долучені до неї документи, суд прийшов до висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 09.12.2024, за відсутності будь-яких перешкод для цього, а подана від 16.12.2024 заява стосується виключно незгоди з позицією суду про залишення позову без розгляду.

Зокрема, суд звертає увагу, що в ухвалі Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2024 чітко зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, зокрема. Натомість позивачем зазначеної вимоги не виконано.

Заявлений спір не є спором про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку квартири, а є позовом про поділ спільного майна подружжя, а тому вимоги щодо його поділу та сплачений судовий збір мають охоплювати все майно, а не лише частку, на яку претендує інший з подружжя, а тому позовна заява залишається такою, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, на що було звернуто увагу позивача в ухвалі суду від 09.12.2024.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, згідно якого, право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, враховуючи, що на даний час позовна заява залишається такою, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позивачем не усунуто всі недоліки поданої позовної заяви за відсутності будь-яких перешкод для виконання вимог суду щодо приведення позовної заяви у відповідність вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК, дану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Суд роз`яснює позивачеві, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, яка відповідатиме вимогам закону.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, яка відповідатиме вимогам закону.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: