Справа № 452/2596/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" грудня 2024 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.,
розглянувши у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у підготовчому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування, -
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , після смерті котрої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . За життя померла ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла своїй внучці ОСОБА_1 - позивачу по справі. Остання будучи спадкоємцем майна померлої баби за заповітом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину; однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки житловий будинок не був особистою власністю померлої ОСОБА_3 , а належав до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була остання, а відповідно членами її дочка ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 та внучка ОСОБА_5 . Ураховуючи те, що колгоспні двори припинили своє існування, нотаріус не має змоги визначити частки в майні всіх членів колгоспного двору; зазначає, що відповідач вибула із спірного господарства, більше трьох років своєї частки не витребовувала, тому втратила таке право; так як позивач не претендує на частку в майні колгоспного двору, а тому житловий будинок належав по 1/2 частині ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті котрого фактично прийняла спадщину його мати ОСОБА_3 , однак не оформила своїх спадкових прав, а тому будинок вцілому належав останній. Позивач просить судовим рішенням визнати її власником житлового будинку вцілому в порядку спадкування за заповітом після смерті баби.
До суду позивач не з`явилася і подала заяву про підтримання позову та розгляд справи в її відсутності; відповідач до суду не прибула, також подала заяву про визнання позову та розгляд справи без неї.
Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав:
Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Разом з тим згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено в її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Оскільки як установлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та із поданих позивачем даних не встановлено підстав, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернулася до суду із таким спором, бо іншого порядку переходу такого права власності немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів, а тому такий позов слід задовольнити
Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 200, 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , - право власності на житловий будинок загальною площею 76,8кв.м., житловою 48,7кв.м. із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - у порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , яка згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №116.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Суддя