Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8733/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09 червня 2022 року між та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 139.

У сторін за час шлюбу народилася одна спільна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя у сторін не склалося, вони не спілкуються, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, постійні сварки призвели розірвання шлюбних відносин, спільне життя неможливе. Відповідачка переїхала до будинку своїх батьків, дитина залишилася проживати разом із позивачем. Відповідачка уникає будь-якого спілкування та не бере участі в житті дитини, має намір створити іншу сім`ю.

Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини, оскільки відносити з дружиною мають негативний характер, що відображається на моральному становищі дитини.

За таких обставин спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхній дитині, шлюб має формальний характер.

Позивач та його представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову, пояснила, що не має можливості виховувати дитину, оскільки її новий співмешканець не бажає приймати дитину від першого шлюбу, вона бажає створити нову сім"ю.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не заперечує та пояснює про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 .

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін таа їхній дитині.

Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Щодо позбавлення батьківських прав судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Дитина проживає разом з позивачем та його матір"ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно обставин зазначених у позовній заяві, які підтверджено належними й допустимими доказами: сторони перестали проживати разом, відповідачка створила фактично нову сім"ю, вихованням дочки не займається, батьківські обов"язки переклала на чоловіка та бабусю дитини, оскільки співмешкає з іншим чоловіком (а.с. 18, 24).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У справі відповідач не надала жодного доказу який би свідчив про те, що вона належним чином виконує батьківські (материнські) обов`язки по вихованню малолітньої дитини, утверджує повагу до матері, піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, виховує дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, тобто вчиняв/вчиняє активні дії на виконання вимог ст. 150 СК України.

Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області у висновку безапелятивно вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав з урахуванням об"єктивних обставин (а.с. 23-24).

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують обставини, які свідчать про те, що мати дитини свідомо нехтує батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Сукупність досліджених доказів, їх оцінка переконують суд, що не дивлячись на ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка може бути застосована до батьків, виходячи в першу чергу із інтересів самої дитини суд приймає рішення про задоволення позову.

Відповідно до приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами на підставі яких суд дійшов до беззаперечного висновку про те, що відповідачка злісно ухиляється від участі у вихованні дитини, що слугує підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим суд приймає рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Розірвати шлюб укладений 09 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за актовим записом № 139.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.02.2024 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк