1Справа № 335/1140/24 2/335/1180/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 до Держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України, про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивачами сформовано в підсистемі «Електронний суд» позовну заяву до Держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України, про відшкодування моральної шкоди, в якій просять стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду у розмірі 2873969 грн. Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду у розмірі 1436984 грн. Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 1436984 грн. Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду у розмірі 2873969 грн.
Вирішуючи питання про те, чи відповідає подана позовна заява вимогам закону, суд вказує на таке.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Однак суд звертає увагу позивачів, яким подано до суду позовну заяву, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами, визначеними процесуальним законом.
Так, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та іншим вимогам, встановленим законом.
В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачами не долучено до матеріалів позовної заяви обґрунтованого розрахунку суми, яку просять стягнути з відповідача.
Крім того, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
В позовній заяві позивачі посилаються на те, що їм завдана моральна шкода. Так, позивач ОСОБА_1 вказує, що внаслідок збройної агресії та окупації Російською Федерацією частина території Донецької області, в тому числі і м. Ясинувата та м. Маріуполь, ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка полягає у значних триваючих душевних стражданнях, що викликані: страхом за життя та свободу себе та членів своєї сім`ї під час знаходження на окупованих територіях м. Ясинувата та м. Маріуполь, зокрема, через репресії окупаційної адміністрації по відношенню до співробітників правоохоронних органів України, учасників бойових дій, обстріли та бомбардування м. Маріуполя збройними формуваннями Російської Федерації під час знаходження там сімці ОСОБА_1 , масовим порушеннями прав та свобод людини окупаційною адміністрацією та збройними формуваннями Російської федерації. Також, триваючи душевні страждання викликані й позбавленням звичайного ритму життя та налагодженого побуту двічі за вісім років; неможливістю спілкування з близькими та друзями тощо. Позивач ОСОБА_4 вказує у позовній заяві, що внаслідок збройної агресії та окупації Російською Федерацією частина території Донецької області, в тому числі і м. Ясинувата та м. Маріуполь, вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у значних триваючих душевних стражданнях, що викликані: страхом за життя та свободу себе та членів своєї сім`ї під час знаходження на окупованих територіях м. Ясинувата та м. Маріуполь, зокрема, через репресії окупаційної адміністрації по відношенню до співробітників правоохоронних органів України, учасників бойових дій, обстріли та бомбардування м. Маріуполя збройними формуваннями Російської Федерації під час знаходження там сім`ї ОСОБА_4 , масовим порушеннями прав та свобод людини окупаційною адміністрацією та збройними формуваннями Російської федерації. Також, триваючи душевні страждання викликані й позбавленням звичайного ритму життя та налагодженого побуту двічі за вісім років; неможливістю спілкування з близькими та друзями тощо. Крім того, внаслідок збройної агресії та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області, в тому числі і м. Маріуполя діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазнали моральної шкоди, яка полягає у значних триваючих душевних стражданнях, що викликані: страхом за своє життя через обстріли та бомбардування м. Маріуполя збройними формуваннями Російської Федерації під час знаходження та сім`ї позбавленням звичайного ритму життя та налагодженого побуту; неможливістю спілкування з близькими та друзями тощо.
В той же час, загальні висловлювання не можуть свідчити про точну суму майнової шкоди, завданої саме позивачам.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України.
Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом.
В порушення викладеного та п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачами не зазначено доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, отриманих моральних втрат і душевних страждань.
Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивачів, для відшкодування моральної шкоди.
Тому, позивачі повинні обґрунтувати суму заявленої ним моральної шкоди та надати відповідний розрахунок, згідно якого позивачі оцінили свої моральні страждання.
Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Крім того, відповідно положень ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.
За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статтей 4, 51, 175 ЦПК України, обов`язок визначати відповідача у справі покладається на позивача. У разі пред`явлення позову до неналежних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі. Разом з тим, суд зобов`язаний роз`яснити позивачу його право заявити позов до належного відповідача.
Так, позивачами в якості відповідача зазначено Державу Російську Федерацію в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, натомість у позові не зазначено обґрунтувань та не викладено обставин щодо порушення прав позивачів саме Генеральною прокуратурою Російської Федерації.
За таких умов позивачам слід визначитись з колом відповідачів у справі, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача або не до всіх осіб, які мають бути відповідачами у справі, є окремою достатньою підставою для відмови у задоволенні позову навіть за умови доведення підстав позовних вимог.
Вищенаведені недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо ухвала постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивачі при зверненні до суду із позовом повинні дотримуватися норм процесуального законодавства.
Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 до Держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України, про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.
Надати позивачам строк десять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
Роз`яснити позивачам, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.
Копію ухвали надіслати позивачам.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В.О. Макаров