Справа № 201/8576/23
Провадження № 2/201/1075/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 197 141 грн. 78 коп.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.07.2023р. позов було прийнято до провадження, відкрито провадження та відповідно до положень ч.1 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №2 т. №2).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 14.07.2017р. між банком та ОСОБА_1 був укладений комплексний договір про надання банківських послуг №1205-КР. Шляхом підписання відповідачем комплексного договору про надання банківських послуг № №1205-КР (опитувальник) від 14.07.2017р. ОСОБА_1 звернувся до банку з пропозицією укласти комплексний договір на умовах, викладених в заяві про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки та заяві про надання кредиту на умовах, викладених в Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб в АТ «Банк Кредит Дніпро» і Тарифах Банку, розміщених на офіційному сайті банку. Перед укладенням договору, банк в письмовій формі надав відповідачу інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. В дату укладення договору банк надав відповідачу в письмовій формі детальний розпис сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та графік погашення кредиту. Згідно укладеного договору банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту 133 242 грн; дата надання кредиту 14.07.2017р кінцева дата погашення кредиту 28.07.2023р.; строк користування кредитом 72 місяці, цільові потреби - на споживчі цілі, процента ставка 0,01% пільгова процента ставка та 48% річних базова процента ставка. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач в порушення умов договору, допустив прострочення виконання зобов`язань по поверненню суми використаних кредитних коштів в межах кредитного ліміту, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого, виникла заборгованість, яка станом на 14.06.2023р. складала 197 141 грн. 78 коп., з яких: 105 227 грн. 46 коп. - залишок строкового кредиту; 28 013 грн. 46 коп. залишок простроченого кредиту, 5 081 грн.43 коп. - залишок нарахованих строкових процентів, 58 819 грн.43 коп. - залишок прострочених процентів. Зазначену суму заборгованості представник позивача просив суд стягнути з відповідача, а також понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 957 грн. 13 коп.

В судові засідання 10.10.2023р., 21.11.2023р. та 22.01.2024р. представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач та представник позивача адвокат Погодін В.О. (діє на підставі довіреності від 15.08.2023р. - а.с. №27 т. №2, свідоцтво адвоката від 11.01.2019р. - а.с. №8 т. №1) повідомлялися належним чином шляхом надіслання електронних повідомлень, про що в матеріалах справи наявні докази. 08.08.2023р., 19.10.2023р. та 07.12.2023р. від представника позивача адвоката Погодіна В.О. до суду надійшли клопотання, в яких представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просив суд розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. №10, 26, 37 т. №2).

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання 10.10.2023р., 21.11.2023р. та 22.01.2024р. неодноразово не з`являвся. Про дати та час розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою, яка підтверджена відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 31.07.2023р. (а.с. № 1 т. № 2). Конверти, які були направлені відповідачу, повернуто суду за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. №5, 24, 35 т. №2). Відповідач також повідомлявся шляхом відправлення sms-повідомлень у додаток Viber на номер мобільного телефону підтверджений матеріалами справи, sms-повідомлення відповідачу були доставлені вчасно (а.с. №9, 22, 42 т. №2). Крім того, про дату та час розгляду справи на 22.01.2024р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті Судова влада України (а.с. № 43 т. № 2).

06.10.2023р. до суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи, який призначено на 10.10.2023р., у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, оскільки позов він не отримував (а.с. №12 т. №2).

06.10.2023р. відповідач отримав копію позовної заяви з додатками для ознайомлення, що засвідчено в розписці (а.с. №13 т. №2).

21.11.2023р. до суду від відповідача вдруге надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи, який призначено на 21.11.2023р., у зв`язку з відрядженням по волонтерській справі згідно Наказу Благодійної організації «Благодійний фонд «Хоробра Україна», а також необхідність проведення перемовин з позивачем (а.с. №29-31 т. №2).

19.01.2024р. від відповідача до суду втретє надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи, який призначено на 22.01.2024р., у зв`язку з його черговим відрядженням по волонтерській справі згідно Наказу Благодійної організації «Благодійний фонд «Хоробра Україна», неможливістю підготувати відзив на позов та сформувати правову позицію та необхідністю проведення перемовин з позивачем (а.с. №44-46 т. №2).

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучі завчасно ознайомленим з предметом позову (шляхом отримання 06.10.2023р. позовної заяви з додатками), не скористався правом подачі у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України відзиву на позов, не надав доказів здійснення заходів щодо проведення перемовин з позивачем, суд вирішує справу в загальному порядку на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд вирішує справу в загальному порядку на підставі наявних у ній доказів, оскільки відсутня сукупність підстав, яка визначена ч.1 ст. 280 ЦПК України, для ухвалення заочного рішення суду.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.07.2017р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Кредит Дніпро» (правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_1 укладено комплексний договір про надання банківських послуг №1205-КР (опитувальник) (а.с. №10 т. №1).

Підписаний відповідачем комплексний договір містить розділи із зазначенням персональних даних клієнта, заяви про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки та заяви про надання кредиту. Так, в розділі 9 комплексного договору, відповідач виявив бажання отримати кредит на поточний рахунок з початковим кредитним лімітом 50 000 грн., встановленням пільгового періоду зі строком кредиту на 12 місяців з наступною автопролонгацією на кожні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлення від банку про закінчення строку кредиту. В період дії договору відбулося збільшення кредитного ліміту та загальний розмір кредитного ліміту склав - 133 242 грн.

Як вбачається з наданої позивачем виписки по особовому рахунку, кредит банком надавався шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 14.06.2023р. у розмірі 197 141 грн. 78 коп., з яких: 105 227 грн. 46 коп. - залишок строкового кредиту; 28 013 грн. 46 коп. залишок простроченого кредиту, 5 081 грн.43 коп. - залишок нарахованих строкових процентів, 58 819 грн.43 коп. - залишок прострочених процентів.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості, який долучено до позовної заяви (а.с.№15-19 т.1).

Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, як і не спростовано відповідачем факт користування кредитними коштами з використання платіжного засобу, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором, з метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про повернення кредиту від 10.05.2023р. з вимогою погасити заборгованість за договором №1205 від 14.07.2017р. У цій вимозі відповідача було попереджено, що у разі невиконання даної вимоги, банк застосує заходи примусового судового стягнення заборгованості (а.с. №47-48 т. №2).

Однак, відповідач цю вимогу банку не виконав, заборгованість не погасив.

Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що за укладеним комплексним договором №1205 від 14.07.2017р. ОСОБА_1 отримував кредитні кошти в межах розміру встановленого кредитного ліміту, проте допустив прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже ОСОБА_1 повністю грошові зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивач відповідно до ст.ст 1049, 1050 ЦК України має право вимагати стягнення заборгованості за договором №1205 від 14.07.2017р. в частині стягнення боргу по тілу кредиту: 105 227 грн. 46 коп. - залишок строкового кредиту; 28 013 грн. 46 коп. залишок простроченого кредиту.

Разом з тим, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором №1205 від 14.07.2017р., банк просив, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5 081 грн.43 коп. (залишок нарахованих строкових процентів), а також у розмірі 58 819 грн. 43 коп. (залишок прострочених процентів).

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за несплаченими процентам за користування кредитними коштами, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, банк посилався на Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів, Тарифи банку з обслуговування кредитних карток які розміщені на офіційному сайті банку та Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка з пільговим періодом», як невід`ємні частини кредитного договору.

В Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів передбачено, в тому числі, і пільговий період користування коштами та обов`язок клієнта щомісячно здійснювати сплату процентів за користування кредитними коштами за фіксованою процентною ставкою, яка визначається в кредитному договорі, Тарифах банку та Паспорті продукту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів відповідач ознайомився та погодився з його умовами, а також те, що вказаний документ станом на 14.07.2017р. містив умови, зокрема, й щодо порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами в розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості.

За таких обставин без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг, наданий позивачем примірник Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ "Банк Кредит Дніпро" не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем комплексного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17.

В Паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка з пільговим періодом», який підписано відповідачем, встановлено фіксований тип процентної ставки та передбачена пільгова процентна ставка в розмірі 0.01 % річних та базова процентна ставка в розмірі 48 % річних (а.с. №11 т. №1).

Разом з тим, як зазначено в Паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка з пільговим періодом», інформація надається споживачу до укладення кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення договору) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Отже, паспорт споживчого кредиту містить інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню основного кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися складовою частиною кредитного договору до укладення основного договору про споживчий кредит та не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування», а відтак зазначена в ньому інформація, в тому числі і про розмір відсотків, не може вважатися умовою договору, і що позичальник погодився з цими умовами.

Крім цього, підписання позичальником «Паспорту споживчого кредиту» свідчить про те, що банк виконав вимогу ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» і надав до укладення договору споживачу послуг інформацію про вартість кредиту, що є обов`язком банку.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022р. у справі №393/126/20.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості у розмірі 5 081 грн.43 коп. - залишок нарахованих строкових процентів, та у розмірі 58 819 грн.43 коп. - залишок прострочених процентів не ґрунтуються на умовах договору, а тому не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості у розмірі 133 240 грн.92 коп. яких: 105 227 грн. 46 коп. - залишок строкового кредиту; 28 013 грн. 46 коп. залишок простроченого кредиту.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 1 998 грн.62 коп. (133 240,92 грн. х 2 957,13 грн. : 197 141,78 грн. = 1 998,62 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 626, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за комплексним договором №1205 від 14.07.2017р. станом на 14.06.2023р. у розмірі 133 240 грн.92 коп. (сто тридцять три тисячі двісті сорок грн. 92 коп.), яких: 105 227 грн. 46 коп. - залишок строкового кредиту; 28 013 грн. 46 коп. залишок простроченого кредиту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 998 грн.62 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.