Провадження №: 6/336/42/2024
У Х В А Л А
11 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Щасливої О.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочку (розстрочку) виконання рішення суду строком на один рік,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2023 року задоволений позов комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства "Водоканал" в рахунок погашення заборгованості з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.08.2020 року по 31.08.2023 року в сумі 10421 грн. 99 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

15 грудня 2023 року відповідачка подала до суду заяву про відстрочку (розстрочку) виконання цього рішення.

В заяві зазначила, що існує обставини, що ускладнюють виконання рішення, а саме: невеликий розмір пенсії, яка є єдиним джерелом її доходів і становить усього 2810 грн. 30 коп. на місяць. Саме за рахунок пенсії вона організовує свою життєдіяльність, сплачує поточні комунальні платежі, а також змушена буде погашати заборгованість, що суттєво ускладнить її життя.

У зв`язку з викладеним відповідачка просить про відстрочення (розстрочення) виконання рішення строком на один рік.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися, що в силу ст. ст. 223, 435 ЦПК України не є перешкодою для вирішення заяви у їх відсутність.

При цьому представник відповідача надав суду письмове звернення про проведення судового розгляду у її відсутність, вирішення заяви відносить на розсуд суду.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що не може бути задоволена, виходячи з наступних міркувань.

Обов`язковість виконання судових рішень встановлена статтею 129-1 Основного Закону України.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень судів у цивільних справах, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Зокрема, право суду розстрочити виконання рішення встановлено статтею 435 ЦПК України, в силу якої за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення.

Підставою для розстрочення рішення за змістом ч. 3 ст. 435 ЦПК України є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведених положень цивільного процесуального законодавства випливає, що розстрочення виконання рішення можуть зумовити лише такі обставини, що унеможливлюють або істотно ускладнюють виконання рішення.

Між тим ті обставини, на які посилається відповідач як на підстави для розстрочення, або відстрочення, виконання рішення, не є такими, що перешкоджають виконанню рішення, яке набрало законної сили і підлягає обов`язковому виконанню (наявність хвороб, відсутність заробітку, наявність утриманців, відсутність матеріальної допомоги з боку працездатних членів сім`ї і т. і.).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосуванняст.435 ЦПК Україниіст.33 Закону України «Про виконавче провадження`є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного суд не погоджується з доводами відповідачки, які викладені у заяві про відстрочку (розстрочку) виконання судового рішення, та вважає, що обставини, на які вона посилається, не можна розцінювати як такі, що є особливими або винятковими, та відповідно до приписів ст.435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

При цьому суд зазначає, що матеріальний стан не оцінюється виключно поточними доходами чи витратами, оскільки до характеристики матеріального стану належать також наявність у заявника на праві власності нерухомого та цінного рухомого майна, за рахунок якого можна виконати рішення суду, банківських заощаджень тощо.

Разом з тим заявниця належними, достатніми та достовірними доказами не довела відсутність такого майна, що об`єктивно б вказувало на неможливість чи ускладнення виконання рішення суду.Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

Постановляючи про відмову у задоволенні заяви, суд враховує і перелічені в частині четвертій ст. 435 ЦПК України обставини і крізь призму цих обставин не вбачає передумов для розстрочення (або розстрочення) в наведених відповідачем аргументах, що не дає підстав для ухвалення рішення на користь доводів заяви.

Окрім того, поняття розстрочення та відстрочення не є тотожними, між тим відповідачка всупереч вимоги диспозитивності цивільного процесу не зазначає, про що саме вона клопочеться; не зазначає, на який строк, на її думку, треба розстрочити або відстрочити виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 353, 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду залишити без задоволення.

Ухвала в силу п. 26 ч. 1 ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива