Справа № 127/6409/23
Провадження 2/127/747/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/6409/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільній власності, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

07.03.2023 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності, визнання права власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Бортнік Я.А. 08.08.2019 року належить 3/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі (по 1/8 частці) є власниками 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира двокімнатна (кімнати 16, 5 кв.м. та 11, 6 кв.м.), має 48, 3 кв.м. загальної площі та 28,1 кв.м. житлової площі, кухня - 7,1 кв.м., коридор - 7 кв.м.

З відповідачами у позивача склались недоброзичливі стосунки, тому спільне володіння та користування квартирою є неможливим. Згоди щодо порядку спільного володіння квартирою не досягнуто.

Оскільки частки відповідачів є незначними, виділити їх в натурі неможливо, на підставі ст. 365 ЦК України ОСОБА_1 просив:

- припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.10.2015 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою із стягненням компенсації вартості цієї частки з депозитного рахунку Вінницького міського суду Вінницької області;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.10.2015 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою;

- припинити право власності ОСОБА_3 на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі договору дарування, посвідченого 10.01.2020 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою із стягненням компенсації вартості цієї частки з депозитного рахунку Вінницького міського суду Вінницької області;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 10.01.2020 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою. Судові витрати просив стягнути на його користь з відповідачів.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 08.03.2023 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 08.03.2023 року з метою забезпечення позову у даній справі було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2 .

15.05.2023 року витребувані докази.

Ухвалою суду від 13.09.2023 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручене експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено.

17.09.2024 року судом зареєстровано висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 30.08.2024 року № 6820/22-21, повернуті матеріали цивільної справи № 127/6409/23.

Ухвалою від 17.09.2024 року провадження у справі поновлено.

14.11.2024 року було закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Чорна О.М. підтримала позовні вимоги. Просила задоволити вимоги ОСОБА_1 . Наголосила, що спільне володіння, проживання та користування квартирою між співвласниками неможливе. Позивач не має доступу до квартири, квартира не опалюється, в квартирі антисанітарія. Позивач бажає проживати в квартирі із сім`єю і дитиною. Зауважила, що оскільки частка відповідачів в нерухомому майні незначна, їх право власності підлягає припиненню із компенсацією вартості. 16.10.2024 року на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області ОСОБА_1 вніс кошти в розмірі по 195 501 грн. за частки, що належать відповідачам. Судові витрати просила стягнути з відповідачів на користь позивача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав. Суду пояснив, що йому та його матері належить по 1/8 частці спірної квартири. Власником квартири була його бабуся та дядько. Після смерті бабусі його мати ОСОБА_2 успадкувала 1/4 частку, половину з якої подарувала йому. Його дядько ОСОБА_4 зловживав алкоголем, вів антисоціальний спосіб життя. За яких обставин він подарував належну йому частку квартири ОСОБА_1 нікому не відомо. Після договору дарування дядько зник і його більше ніхто не бачив. ОСОБА_2 зверталась до правоохоронних органів, проте результатів розслідування кримінального провадження немає. В цій квартирі він живе з братом з 2006 року. Як для нього, так і для матері, це єдине житло у власності і взагалі для проживання. На даний час ОСОБА_2 проходить лікування в Польщі, але має намір повернутись. Зазначив, що позивач ніколи в квартирі не жив, його речей у квартирі немає, він поставив замок на двері меншої кімнати. Комунальні послуги позивач не оплачує, внаслідок чого накопичується борг. Ремонт у квартирі вони також не роблять, оскільки тривають судові спори з приводу житла. Категорично заперечив з приводу грошової компенсації вартості належної йому 1/8 частки, оскільки іншого житла він не має.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тимощук Є.С. позов не визнав. Відзив підтримав (а.с. 80-83). Суду пояснив, що ОСОБА_1 ніколи не звертався до відповідачів з приводу вирішення спору, встановлення порядку користування квартирою і не говорив, що хоче жити в квартирі, а бажає лише безпідставно припинити їх право власності на належні їм частки. Він має у власності інше житло, а для ОСОБА_2 та її сина квартира це єдине житло. Коштів на придбання іншого житла відповідачі не мають, тому у разі задоволення позову відповідачам буде завдана непоправна істотна шкода. ОСОБА_2 наразі тимчасово проживає за кордоном, лікується, але вона має намір повернутись. Згоди на отримання ОСОБА_2 грошової компенсації за належну їй 1/8 частку у праві спільної часткової власності представник не надав.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що відповідачі його мати та брат. Іншого житла, крім квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вони не мають. Зауважив, що він також проживає у даній квартирі з 2006 року разом із братом, але без реєстрації. Квартира без ремонту, оскільки протягом тривалого часу ведуться судові спори. ОСОБА_1 він бачив лише один раз нещодавно. Разом із незнайомими чоловіками він увірвався в квартиру і повідомив, що прийде експерт. Він ніколи раніше не пропонував вирішити спір, встановити порядок користування квартирою. Самовільно зайняв одну кімнату і поставив замок. Чи є його речі в тій кімнаті не знає.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 08.08.2019 року приватним нотаріусом ВМНО Бортнік Я.Ю. за реєстр. № 503 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був посвідчений договір дарування (безоплатної передачі) 3/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

1/2 частка вказаної квартири належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 16.01.2007 року, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 19.02.2007 року, а 1/4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 18.04.2017 року за реєстр. № 2-491, зареєстрованого в державному реєстрі 18.04.2017 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2023 року, ОСОБА_2 1/8 частка квартири за адресою АДРЕСА_1 належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 28.10.2015 року, ОСОБА_3 - 1/8 частка вказаної квартири належить на підставі договору дарування, посвідченого 10.01.2020 року. Іншого будь-якого нерухомого майна відповідачі у власності не мають (а.с. 86-89, 104-105).

Згідно інвентаризаційної справи на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , вказана квартира знаходиться на 2-му поверсі 9-типоверхового будинку, має 48, 3 кв.м. загальної та 28, 1 кв.м. житлової площі, висота приміщення 2, 52 м. Квартира складається з коридору площею 7 кв.м., ванної площею 2, 7 кв.м., вбиральні площею 1, 2 кв.м., кухні площею 7, 1 кв.м., кімнати площею 16, 5 кв.м., кімнати площею 11, 6 кв.м., комора площею 0, 8 кв.м.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2023 року крім часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 22.03.2019 року приватним нотаріусом Чернігівського РНО Рожець А.П., належить житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_3 (а.с. 87-89).

Позивач зареєстрований в АДРЕСА_4 . 07.07.2015 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_7 .

В судовому засіданні було встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 позивач не проживає. Порядок користування квартирою між співвласниками не встановлений.

Згідно акту від 01.06.2023 року, складеного на виконання ухвали суду,в квартирі за адресою АДРЕСА_1 під час огляду приміщення був ОСОБА_5 , який розповів, що на даний час в квартирі проживає він. Його мати ОСОБА_2 перебуває на лікуванні в Республіці Польща. Брат ОСОБА_3 проживає в квартирі періодично, оскільки працює та постійно у відрядженнях. Брат ОСОБА_8 проживає з дружиною за іншою адресою. ОСОБА_4 дядько не проживає тривалий час, квартиру не відвідує (а.с. 65-66).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 30.08.2024 року № 6820/22-21, поділити квартиру за адресою АДРЕСА_1 між співвласниками 3/4, 1/8 та 1/8 часток з переобладнанням приміщень в три ізольовані квартири з самостійними виходами технічно неможливо, враховуючи, що частка 1/8 співвласників від загальної площі квартири не відповідає п.5.18 ДБН В.2.2-15-2019, а також враховуючи об`ємно-планувальні рішення об`єкта дослідження, його конструктивні особливості та розташування в будинку.

Експерт також вказав, що під час натурного обстеження встановлено, що стан приміщень об`єкта дослідження, у тому числі: оздоблення, віконних блоків та внутрішніх дверей, підлоги, інженерного обладнання і т.п., не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних норм щодо житлових приміщень.

В цінах, сформованих станом на час проведення дослідження, вартість квартири становить 1 564 011 грн. (за курсом НБУ станом на 30.08.2024 року 1 долар США 41 1901 грн.). Ринкова вартість 1/8 частки житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи, від загальної вартості, відповідно становить 195 501 грн.

Згідно квитанцій від 16.10.2024 року позивачем внесено на депозит вартість часток, належних відповідачам - по 195 501 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що частки відповідачів є незначними, не можуть бути виділені в натурі, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, тому просив припинити частки відповідачів із стягненням на їх користь грошової компенсації вартості, оскільки це не завдасть їм істотної шкоди, і визнати за ним право власності на вказані частки.

Правовідносини виникли між сторонами з приводу здійснення права спільної власності, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст. 358 ЦК України).

Статтею 365 ЦК України визначено: право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, від 24.11.2021 року в справі № 754/16751/18 та неодноразово підтриманій Верховним Судом.

У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи.

Як було встановлено в судовому засіданні, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є двокімнатною, виділення приміщень, які б відповідали часткам у праві співвласників, є неможливим. Разом з тим, позивачем ніколи не ставилось питання про визначення порядку користування окремими кімнатами в квартирі і не ставилось питання про вселення до квартири, тому є безпідставним твердження представника позивача, що спільне володіння і користування майном є неможливим.

Крім того, судом встановлено, що квартира є єдиним житлом для відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Дана квартира належала їх матері, вони тривалий час проживають в квартирі і це житло для відповідачів є єдиним, вони не надали згоди на отримання від позивача грошової компенсації вартості їх часток, тому припинення права власності відповідачів завдасть істотної шкоди їх інтересам та членам їх сім`ї.

Враховуючи наведені обставини і норми закону суд дійшов висновку, що достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає, тому в задоволенні позову слід відмовити.

При ухваленні даного рішення суд також враховує положення Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», згідно якого запобігання бездомності і безпритульності - система заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігання їм, у тому числі заходів щодо зниження ризику втрати особою прав на жилі приміщення і запобігання втраті цих прав, а також на запобігання виникненню негативних суспільних наслідків, пов`язаних з відсутністю в особи житла.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 365 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільній власності, визнання права власності відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1

-відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2

-відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3

Повне судове рішення складене 23 грудня 2024 року.

Суддя: