Дата документу 24.01.2024 Справа № 333/1681/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1681/22 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
Провадження №22-ц/807/435/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участі секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що 13 серпня 2007 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту ПАТ «Дельта Банк») було укладено Кредитний договір № 02/09/07-НВк за умовами якого їй були видані кредитні кошти на купівлю будинку в розмірі 60000 доларів США зі сплатою відсотків 12,7% річних зі строком повернення до 10 серпня 2032 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 13 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та банком було укладено іпотечний договір №02/09/І01/07-НВк, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Пянтковською О.Г. 13 серпня 2007 року за реєстровим № 15, за яким іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку банку жилий будинок, загальною площею 78,4 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 212 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з ліквідацією ПАТ «Дельта Банк», 02 вересня 2020 року між банком та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір № 2303/К/1 про відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним та іпотечним договорами, що укладені між банком та ОСОБА_1 ..

В січні 2022 року позивач дізналася про укладення 24 грудня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «2х2 Фінанс» (далі по тексту ТОВ «2х2 Фінанс») договору купівлі-продажу предмета іпотеки жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 3288, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 301156279 від 23 лютого 2022 року.

Внаслідок укладення вказаного договору купівлі-продажу, право власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на поточний час зареєстроване за ТОВ «2Х2 Фінанс».

ОСОБА_1 зазначає, що дії по відчуженню предмету іпотеки вищевказаного жилого будинку, були проведені в порушення норм Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

В порушення статті 38 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотекодержатель, не повідомляв позивача, як іпотекодавця про наявність у іпотекодавця заборгованості перед іпотекодержателем та її розмір, позивач не отримувала повідомлення від ТОВ « Діджи Фінанс» про продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій іншій особі, а також не повідомляв іпотекодавця про ціну продажу іпотечного майна. У житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на момент продажу була зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою № 04-18/3-1276 від 21 листопада 2019 року про реєстрацію місця проживання особи. При вчиненні дій щодо зміни власника житлового будинку, права проживання на яку має дитина, кредитор повинен попередньо отримати на такі дії відповідний дозвіл органу опіки та піклування. Вказаний дозвіл органу опіки та піклування ТОВ «Діджи Фінанс» не отримував та не надавав нотаріусу при вчиненні оспорюваного договору купівлі-продажу. Не отримання та відсутність відповідного дозволу органу опіки та піклування свідчить про незаконність оспорюваного договору купівлі-продажу кредитором жилого будинку позивача.

Внаслідок вказаних порушень позивач не змогла скористатися переважним правом викупу предмет іпотеки - будинку в порядку, визначеному ч. 2 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Зазначені порушення вказують на незаконність оскаржуваного договору купівлі-продажу будинку та є підставою для визнання недійсним цього договору.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 24 грудня 2021 року, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м., серія та номер 3288, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «2х2 Фінанс», посвідчений 24 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.. Витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м, який був придбаний ТОВ «2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2021 року, серія та номер 3288, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «2х2 Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.. Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати та витрат на надання правової допомоги. Прийняти до відома заяву ОСОБА_1 про подання нею, в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, розрахунку судових витрат та підтвердження їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння залишено без задоволення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м., який був придбаний Товариством з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2021 року, серія та номер 3288, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною..

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 744,30 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2023 року в частині задоволених вимог ОСОБА_1 до ТОВ «2х2 Фінанс», третіх осіб про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ « 2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 житлового будинок загальною площею 78,4 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 212 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував добросовісність дій ТОВ «Діджи Фінанс» з виконання вимог ст.ст.35,38 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця про намір укласти договір купівлі-продажу будинку, оскільки направлені товариством вимоги про усунення порушень та повідомлень про відступлення боргу відбулось у різний проміжок часу та на різні адреси, які зазначені та підписані ОСОБА_1 у основних та додаткових договорах. Вирішуючи питання щодо необхідності вручення вимоги про усунення основного порушення, як то регламентовано вищезазначеними статтями суд першої інстанції безпідставно послався на пункт 61 Порядку №1127, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2020 року №189, оскільки даною нормою чітко зазначено «Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки…». Тобто обов`язковою нормою реалізації ст.37 Закону України «Про іпотеку» (шляхом набуття права власності на предмет іпотеки) є застосування пункту 61 Порядку №1127, де дійсно необхідна засвідчена іпотеко держателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, однак при реалізації ст.38 Закону України «Про іпотеку», дана норма не має імперативного характеру. При ухвалені рішення у справі, суд першої інстанції застосував висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі №759/5454/19, однак він не є релевантним, правовідносини у якій є відмінними від правовідносин що виникли у даній справі, тому суд першої інстанції помилково врахував вказаний правовий висновок при ухваленні рішення.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Працевитий Г.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «2х2 Фінанс», треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, будучи належним чином відповідно до вимог процесуального законодавства повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про отримання судової повістки, які були надіслані в електронний кабінет ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «2х2 Фінанс», Районній адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району ( т. 2 а.с. 240-242) до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Судова повістка приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Пономарьовій Дар`ї Володимирівні була направлена на адресу: АДРЕСА_2 , проте повернулась з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою» ( т. 2 а.с. 248-249).

Відповідно до п.3) ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день постановлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітку про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи ТОВ «Діджи Фінанс», реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності вищезазначених учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи заявника в апеляційній скарзі викладені щодо незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про витребування майна з чужого незаконного володіння,тому апеляційний суд переглядає судове рішення тільки в цій частині позовних вимог. В частині відмовлених позовних вимог ОСОБА_1 судове рішення не переглядається, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині витребування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м.з чужого незаконного володіння ТОВ «2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що іпоткодержателем не дотримано позасудового порядку звернення стягнення на спірне майно, передбаченого частиною першою статті 38 Закону України «Про іпотеку». У справі немає доказів вручення повідомлення вимоги іпотекодавцю, оскільки поштове відправлення повернулося без вручення адресату за спливом строку зберігання, що було перешкодою у вчиненні приватним нотаріусом оспорюваного договору купівлі-продажу предмета іпотеки у позосудовому порядку. Як наслідок цього, у державного реєстратора приватного нотаріуса Пономарьової Д.В. були підстави для відмови у вчиненні державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «2Х2 Фінанс». Застосувавшивисновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 (провадження №14-17цс22).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 13 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого стало ПАТ «Дельтьа Банк» та ОСОБА_4 , яка на підставі укладення шлюбу 28 грудня 2010 року змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №1111) було укладено Кредитний договір № 02/09/07-НВк, на підставі п. 1.1. якого банк надав позичальнику кредит на купівлю будинку у доларах США в розмірі 60000 доларів США строком до 10 серпня 2032 року (т.1 а.с.10-20).

Сукупна заборгованість позичальника перед банком за кредитом, наданим за цим договором, не може перевищувати 60000 доларів США (п. 1.2. кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються на купівлю нерухомості житлового будинку загальною площею 78,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 60000 доларів США.

На підставі п. 6.2 кредитного договору, у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору банк має право вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором та договорами застави/іпотеки, що можуть бути укладені в майбутньому в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

13 серпня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір Купівлі-продажу жилого будинку, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 458, на підставі п. 1 якого ОСОБА_6 продала та передала у власність, а ОСОБА_2 купила та прийняла у власність належний продавцю на праві приватної власності жилий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 212 кв. м (т.1 а.с.31-32).

13 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого стало ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , було укладено Іпотечний договір № 02/09/101/07-НВк, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г. 13 серпня 2007 року зареєстровано в реєстрі за № 15, згідно з яким вона передала в іпотеку жилий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 212 кв. м (т.1 а.с.21-26).

Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору, у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, передбачених кредитним договором, порушення іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положення цього договору, на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 4.2 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадках порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору.

Пунктом 4.3. зазначеного договору визначено, що при настанні випадків, передбачених п. 4.2. цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів:

- набуває право власності на майно;

- від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення вимог;

- дає Іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотеко держателем або погоджених з ним, від свого імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації направлені на задоволення вимог Іпотекодержателя.

Перебіг тридцятиденного строку починається з наступного дня після календарної дати відправлення іпотекодержателем повідомлення про свій намір укласти договір купівлі-продажу майна за місцезнаходженням іпотекодавця, зазначених у цьому договорі.

Ціна договору купівлі-продажу майна визначається за згодою сторін, але в будь-якому разі не менше суми, зазначеної в п. 1.4 даного договору. У разі недосягнення згоди щодо ціни договору щодо продажу майна, така ціна визначається на підставі проведеної незалежної експертної оцінки суб`єктом оціночної діяльності, визначеної Іпотекодержателем самостійно та зазначеної в звіті про оцінку, що складається у відповідності із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та про оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року.

09 липня 2008 року та 10 листопада 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» правонаступником якого стало ПАТ « Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено договори № 1,2 про внесення змін до іпотечного договору від 13 серпня 2007 року № 02/09/101/07-НВк, що стосувалися оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташовано спірний будинок та збільшення розміру відсотків за користування кредитом (т.1 а.с.27-28,29-30).

Відповідно до Договору відступлення права вимоги N 2303/К/1 від 02 вересня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1609, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс», за умовами якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором від 13 серпня 2007 року № 02/09/07-НВк та Іпотечним договором від 13 серпня 2007 року № 02/09/101/07-НВк, що підтверджується додатками №1,2 до договору про відступлення права вимоги від 02 вересня 2020 року (т.1 а.с.33-38).

ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобов`язання згідно з умовами укладеного між нею та ВАТ «Кредитпромбанк» правонаступником якого стало ПАТ «Дельта Банк» 13 серпня 2007 року кредитного договору. Оскільки боржник ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої обов`язки за основним зобов`язанням, ТОВ «Діджи Фінанс» як особа, яка набула 02 вересня 2020 року на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки 13 серпня 2007 року права іпотекодержателя, отримало також право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

ТОВ «Діджи Фінанс» вимогою № 02/09/101/07 НВк про усунення порушення, в порядку ст. 35 Закону України « По іпотеку» направило ОСОБА_2 про:

Зміну кредитора ( відступлення права вимоги за кредитним договором від 12 листопада 2020 року № 02/09/07 Нвк); «наявність заборгованості у ОСОБА_2 станом на 09.09.2020 року у сумі 2 102158, 85 грн, з яких заборгованість по основній сумі кредиту становить 1 164 276, 15 грн, заборгованість про процентам 937882, 70 грн; враховуючи наявну заборгованість за кредитним договором, керуючись умовами кредитного договору, договору іпотеки і нормами чинного законодавства України, ТОВ «Діджи Фінанс» має право набути право власності на іпотечне майно, а саме: житловий будинок, загальною площею -78,4 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 212, 0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Для запобігання вчинення вищезазначених дій Ви вправі протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, виконати основне зобов`язання за кредитним договором, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 Закону України «Про іпотеку». Невиконання Вами умов кредитного договору та договору іпотеки матиме наслідком застосування вищезазначених заходів, для задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме набуття у власність ТОВ «Діджи Фінанс» предмета іпотеки за ціною встановленою на момент такого набуття, з наступною реєстрацією цього права щодо зміни власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або укладення ТОВ « Діджи Фінанс» з будь-якою особою договору купівлі-продажу предмета іпотеки від свого імені. Враховуючи зазначене, вимагаємо протягом тридцятиденного строку, з дня отримання даної вимоги, сплатити ТОВ «Діджи Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 02/09/07-НВк від 13 .08.2007 року в розмірі 2 102 158, 85 грн».

Зазначені повідомлення ТОВ «Діджи Фінанс» направило 12 листопада 2020 року та 20 січня 2021 року на адресу ОСОБА_2 за двома адресами:

АДРЕСА_3 ( адреса зазначена в кредитному та іпотечому договорах); - АДРЕСА_1 (розташування іпотечного майна) (т.1 а.с. 244-250,. 2 а.с.1-8).

Вказані повідомлення повернулися без вручення адресату за спливом строку зберігання (т. 1 а.с. 247-248).

У справі відсутні докази вручення повідомлення вимоги боржнику ОСОБА_2 , яка також є Іпотекодавцем.

24 грудня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «2х2 Фінанс» було укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 3288 (т. 2 а.с. 55-56).

В п.1 договору зазначено, що продавець, діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного і морального, продав, а покупець купив вищезазначений житловий будинок. Зазначене нерухоме майно належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13 серпня 207 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., за реєстровим № 457, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів ОСОБА_7 , право власності зареєстроване 30 серпня 2007 року ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за номером запису-31779 в книзі, 179, реєстраційний номер майна -11677571.

Право на продаж вказаного нерухомого майна будь-якій особі належить продавцю, як Іпотекодержателю на підставі: Іпотечного договору № 02/09/101/07 НВк, посвідченого 13 серпня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г. за реєстровим № 460, укладеного 13 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , який містить іпотечне застереження; договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого 26 серпня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., за реєстровим № 1441, укладеного 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк»; договору про відступлення права вимоги, посвідченого 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 1609, укладеного 02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно до п. 2 договору зазначено, що продавець стверджує, що за 30- днів до укладення цього договору письмово повідомлено належним чином, передбаченим діючим законодавством України, Іпотекодавця про намір Іпотекодержателя укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. Продавець, як Іпотекодержатель, одночасно з підписанням цього договору надає свою згоду на відчуження вказаного нерухомого майна (т. 2 а.с. 155-156).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, зареєстровано 24 грудня 2021 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 3288 виданий 24 грудня 2021 року, видавник: ОСОБА_8 , державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексовий номер 62583723 від 24.12.2021 року (т.1 а.с.39).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження виданого повторно Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 06 вересня 2016 року, ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №552 (т.1 а.с.44).

Відповідно до копії довідки №04-18/3-1276 від 21 листопада 2019 року про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 21 листопада 2019 року (т.1 а.с.45).

Відповідно до копії листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 07 березня 2023 року з №594/09-37/19.02, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району як органом опіки та піклування дозвіл на продаж будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не надавався (т.1 а.с.221).

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону N 898-IV (тут і далі - у редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 3 Закону N 898-IV визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону N 898-IV у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону N 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У частині третій статті 33 Закону N 898-IV визначено, що існують такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки:

- судовий (на підставі рішення суду);

- позасудовий (на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону N 898-IV).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону N 898-IV).

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону N 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього ж Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього ж Закону.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (частина перша статті 37 Закону N 898-IV

Згідно із частиною першою статті 35 Закону N 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за частиною першою статті 33 та частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ( станом на час виникнення спірних правовідносин) якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя ( відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпоекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків, протягои тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зарестровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріорітет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмеита іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особо за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбала майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої прав розпоряджатися чужим майном.

У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про іпотеку" (одним документом) слід виходити з пріоритету дотримання саме частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Подібний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що пунктом 4.2 іпотечного договору № 02/09/101/07-НВк від 13 серпня 2007 року передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадках порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору.

Пунктом 4.3. зазначеного договору визначено, що при настанні випадків, передбачених п. 4.2. цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів:- набуває право власності на майно;- від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення вимог;- дає Іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації направлені на задоволення вимог Іпотекодержателя.

Перебіг тридцятиденного строку починається з наступного дня після календарної дати відправлення іпотекодержателем повідомлення про свій намір укласти договір купівлі-продажу майна за місцезнаходженням іпотекодавця, зазначених у цьому договорі.

Тобто, обов`язковою умовою є доведення до відома іпоткодавця наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу.

ТОВ «Діджи Фінанс» реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі п. 4.1 Іпотечного договору від 13 серпня 2007 року, а саме: від свого імені продало майно третій особі ТОВ « 2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 3288.

На підставі цього договору право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, було зареєстровано 24 грудня 2021 року за ТОВ «2х2 Фінанс».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, зареєстровано 24 грудня 2021 року за ТОВ «2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 3288 виданий 24 грудня 2021 року видавник ОСОБА_8 , державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексовий номер 62583723 від 24.12.2021 року

При цьому, в п. 2 договору купівлі-продажувід 24 грудня 2021 року зазначено, що продавець Іпотекодержатель стверджує, що за 30 - днів до укладення цього договору письмово повідомлено належним чином, передбаченим діючим законодавством України, Іпотекодавця про намір Іпотекодержателя укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. ( т. 2 а.с. 155-156).

Водночас, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вимоги про усунення порушеньта намір іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання ТОВ «Діджи Фінанс» направляло двічі 12.11.1010 та 20.01.2021 рекомендованими повідомленнями, які не були вручені позивачу та повернулися у зв`язку « за закінченням терміну зберігання».

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України.

ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду доказів вручення позивачу зазначеної повідомлення-вимогу.

Отже, за відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України « Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, оскільки вразі належним дотриманням іпотекодеожателем процедури повідомлення іпотекодавця про вимогу стосовно усунення порушення, останній міг убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України « Про іпотеку» щодо належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, а належним надсиланням є, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу унеможливлює застосування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

Оскільки, в даній справі в матеріалах справи відсутні докази одержання іпотекодавцем письмової повідомлення - вимоги про усунення порушень, а відтак і факту завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової повідомлення - вимоги про усунення порушень та попередження про наслідки невиконання, тому іпотекодержатель ТОВ «Діджи Фінанс» не набуло право звернення на предмет іпотеки шляхомпозасудового врегулювання, а саме одним із таких способів, як від свого імені продати спірну квартиру третій особі ТОВ «2х2 Фінанс», тому предмет іпотеки, придбаний ТОВ « 2х2 Фінанс» за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не має права його відчужувати.

Як наслідок за відсутності такого належного повідомлення цього у державного реєстратора приватного нотаріуса Пономарьової Д.В. були відсутні правові підстави у вчиненні державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «2х2 Фінанс».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування у даній справі за часом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 ( провадження № 14-81цс22), в якій наголошено, що обов`язковою умовою при вирішення питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ній. За обставинами цієї справи банк направив на адресу іпотекодавця повідомлення-вимогу про обов`язок достроково сплатити заборгованість за кредитним договором та попередив про наслідки невиконання. Проте у справі немає доказів вручення повідомлення-вимоги боржнику, відповідно до матеріалів справи поштове повідомлення повернулося без вручення адресату за спливом строку зберігання, що було першкодою у вчиненні державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій.

Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи касаційної скарги про необов`язковість особистого вручення повідомлення вимоги боржнику з посиланням на пункт 6.2 іпотечного договору, оскільки така домовленість сторін не спростовує обов`язку реєстратора перед здійсненням відповідних процедур отримати документ, що підтверджує факт отримання іпотекодавцем ( боржником) письмової вимоги іпотекодержателя.

Тобто, Велика Палата Верховного суду у зазначеній постанові фактично висловила правову позицію, що іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови наявності доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ній, а в разі повернення поштового повідомлення без вручення адресату за спливом строку зберігання, це є перешкодою у вчиненні реєстраційних дій.

В даній справі для звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені продати майно третім особам, на думку колегіїї суддів також є обов`язковим наявність доказів отримання іпотекодавцем повідомлення про порушення умов кредитного договору та про звернення стягнення на спірне майно, в іншому випадку іпотекодавець не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі.

Таким чином, з огдяду на зазначене, суд першої інстанції, встановивши, що іпотекодержателем не дотримані вимоги статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо належного надсилання іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, дійшов обґрунтованого висновку про те, що іпотекодержатель не набув права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, що є підставою для витребування з чужого незаконного володіння ТОВ « 2Х2 Фінанс» на користь позивача житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м., який був придбаний ТОВ « 2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2021 року. серія та номер 3288, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ « 2Х2 Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив що повернення ОСОБА_1 протиправно відчуженого нерухомого майна переслідує легітимну мету. З огляду на характер спірних правовідносин, суд не встановив невідповідності заходу втручання в право власності ТОВ «2х2 Фінанс» критеріям провомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Перешкод для застосування статті 388 ЦК України не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано достовірних та достатніх доказів на спростування факту належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання є безпідставними, оскільки спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс» про те, що суд не врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 не заслуговують на увагу.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону небудь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин. Висновки суду касаційної інстанції ґрунтувалися, виходячи з конкретних обставин справи та доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Висновки суду у цій справі також грунтувалися з конкретних обставин справи та наданих доказів.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка обгрунтовано викладена в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2023 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 01 лютого 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.