У х в а л а

1 лютого 2024 року

м. Київ

Справа № 537/3697/22

Провадження № 61-18152ск23

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. розглянув заяву ОСОБА_1 (далі - заявниця) про відвід судді цього суду Ігнатенка Вадима Миколайовича у справі за заявою заявниці про встановлення факту, що має юридичне значення, та

в с т а н о в и в :

1. У грудні 2022 року заявниця звернулася до суду першої інстанції із заявою, у якій просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме розбіжності у технічному паспорті на квартиру та у «першопочаткових фактичних документах»; зобов`язати посадових осіб внести уточнення в документи.

2. 3 січня 2023 року Крюківський районний суд міста Кременчука постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

3. 20 червня 2023 року Полтавський апеляційний суд прийняв постанову про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

4. 20 липня 2023 року заявниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу. Просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій; направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження; звільнити її від сплати судового збору.

5. 24 липня 2023 року касаційну скаргу заявниці зареєстрували в автоматизованій системі діловодства суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї скарги суддею-доповідачем визначений Коротун В. М., а членами колегії суддів - Зайцев А. Ю. та Червинська М. Є.

6. 10 серпня 2023 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про звільнення заявниці від сплати судового збору та про залишення касаційної скарги без руху.

7. 21 вересня 2023 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. постановив ухвалу про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

8. 19 жовтня 2023 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. постановив ухвали про повернення касаційної скарги заявниці та про відмову у задоволенні її заяви про виправлення описки в ухвалі від 21 вересня 2023 року.

9. 12 грудня 2023 року заявниця знову подала до Верховного Суду касаційну скаргу. Просила скасувати ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука від 3 січня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 червня 2023 року; «прийняти нове рішення», згідно з яким направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження; звільнити від сплати судового збору.

10. 20 грудня 2023 року касаційну скаргу заявниці зареєстрували в автоматизованій системі діловодства суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї скарги суддею-доповідачем визначений Ігнатенко В. М., а членами колегії суддів - Фаловська І. М. та Олійник А. С.

11. 16 січня 2024 року Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про звільнення заявниці від сплати судового збору та про залишення касаційної скарги без руху.

12. 22 січня 2024 року заявниця подала до Верховного Суду заяву про відвід судді Ігнатенка В. М., викладену на 32 сторінках. Наприкінці зазначила: «Волію: щодо відводу/самовідводу є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Ігнатенка В. М.». Просила цю заяву задовольнити, вказаного суддю відвести, а справу передати на повторний автоматизований розподіл. Стисло мотиви заяви можна узагальнити так:

- «суд навмисно скриває дати ухвали Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2023 р., від 19 жовтня 2023 р. і на 15 (чи 16) січня 2024 р. точно невідомо дати останньої винесеної ухвали»;

- суддя Касаційного цивільного суду Ігнатенко В. М. порушив «норми матеріального права і засади верховенства права», а ухвала від 16 січня 2024 року «не відповідає завданню цивільного судочинства»; «розгляд нібито був, але необ`єктивний, не в повному обсязі, одноособово суддею Касаційного цивільного суду Ігнатенком В. М.»; «мене в суд не визивали, ні разу, ніколи не направляли повістки на мою адресу, мені вчасно не направляли свої чинні ухвали, не підписано, не завірено гербовою печаткою, є нечинним»; «суд порушив Інструкцію з діловодства Верховного Суду п. 182», «копію ухвали направили мені без штрих-коду, без гербової печатки»; «порушення норм матеріального права та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, викликали недовіру … судді Ігнатенку В. М.»;

- «касаційну скаргу суд повинен був розглядати колегією, а не працівником помічника суду, чи одноособовий розгляд справи, це дискримінація людини»; «суддя Касаційного цивільного суду Ігнатенко В. М. перебрав на себе повноваження колегії суддів, відмовив мені у судовому захисті прав людини»; «судді касаційної інстанції повинні були розглядати чи відмовляти колегіально виносити ухвалу, а не одноособово судді Ігнатенка В. М. Касаційного цивільного суду»;

- «діяльність суду ніяким чином не залежить від сплати судового збору»; «суддею Ігнатенком В. М. Касаційного цивільного суду в ухвалі встановлено, що мною не сплачено судового збору», але Закон України «Про судовий збір» «є антиконституційним законом і не підлягає виконанню»; «установлення загальнодержавних зборів, непередбачених Податковим кодексом України, забороняється»; «збори, справляння яких не передбачено Податковим кодексом України, сплаті не підлягають»; «до прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році не було включено розміру судових зборів, тому судовий збір є антисоціальним, таким, що порушує ст. 3 Конституції України»; «сплата судового збору за кожну вимогу немайнового характеру не є завданням цивільного судочинства»;

- «внутрішнє переконання судді має ґрунтуватися на правосвідомості та так званої моральної свідомості - совісті. … Якщо у судді відсутня совість як внутрішнє переконання, то йому нема чого робити на посаді судді. Якщо судді для виконання ст. 3, ст. 8, ст. 55 Конституції України необхідна сплата судового збору, то це некваліфікований суддя, який не має совісті і не має належної кваліфікації. Це суддя, який примушує позивача до виконання неконституційного ЗУ «Про судовий збір» з погрозою недопущення до правосуддя за відсутності ознак вимагання»;

- «враховуючи низьку кваліфікацію громадянина доповідач ап. інст. ОСОБА_3 …, відсутність знань Конституції України, змісту Верховенства права, вимог… совісті як внутрішнього переконання, яке ґрунтується на правосвідомості, громадянин доповідач ап. інст. ОСОБА_3 має бути направлений на проходження кваліфікаційних іспитів як особа, яка не має належної кваліфікації для виконання професійних обов`язків судді»;

- «суддя Касаційного цивільного суду Ігнатенко В. М. примушував позивача до виконання цивільно-правових зобов`язань, зокрема до сплати судового збору з погрозою недопущення до правосуддя, чим порушив принцип Верховенства права, не дотримувався принципу Juranovit curia(суд знає закон), не має совісті як внутрішнього переконання, яке ґрунтується на правосвідомості та високому рівні правової кваліфікації, яку зобов`язаний мати кожен суддя»;

- «для прийняття рішення судді не потрібно з`ясовувати всі фактичні обставини справи, а достатньо мати «внутрішнє переконання», яке залежить виключно від розміру хабаря»; «судді, які вимагають сплачувати судовий збір в цивільному, адміністративному і кримінальному суді руйнують баланс економічної системи держави»; «вимога судді сплатити судовий збір з погрозою відмови у відкритті провадження є незаконним примушуванням до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань та перешкоджанням в доступі до правосуддя»; «судді, які вимагають неконституційної сплати «судового збору», не тільки знищують економіку держави і плодять безглузду кількість справ, вони ретельно готують соціальний вибух»;

- «при дослідженні процедури прийняття ЗУ «Про судовий збір» з`ясувалося, що цей закон було ще й прийнято у неконституційний спосіб»; «законопроект № 7530 від 30.12.2010 «Про судовий збір» було подано без списку авторів законопроекту, що грубо порушує немайнові права авторів законопроекту, встановлені ст. 14 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» та вимоги ст. 91 ЗУ «Про Регламент Верховної Ради України» № 1861-VI»;

- «ініціатори законопроекту № 7530 - ОСОБА_4 (VI скликання), ОСОБА_5 (VI скликання), ОСОБА_6 (VI скликання) - з допомогою Голови Верховної Ради ОСОБА_7 , який був зобов`язаний контролювати наявність всіх експертних висновків і слідкувати за процедурою розгляду і голосування законопроекту на кожному етапі, протягнули неконституційний законодавчий акт без законних на те підстав і вчинили корупційне діяння», «Президент України ОСОБА_22 підписав цей неконституційний акт», чим «грубо порушив присягу, встановлену ст. 104 Конституції України»;

- «громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зловживаючи службовим становищем народного депутата України, всупереч інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам юридичних осіб ініціювали подання законопроекту № 7530 від 30.12.2010, за результатом прийняття якого було заподіяно істотної шкоду охоронюваним законам правам, свободам громадян та всьому українському суспільству»; «громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 приховали, що законопроектом № 7530 суспільство двічі обкладається податками і зборами на забезпечення здійснення правосуддя, зміцнення матеріально-технічної бази судів»;

- «подальше знищення прав українців в доступі до правосуддя продовжив ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 . 22.05.2015 за ініціативою ОСОБА_10 було прийнято закон № 484-VIII,за яким судова гілка влади отримувала прайс-лист за кожну вимогу позивача і мінімальний розмір сплати судового збору збільшувався у чотири рази з 10% мінімальної заробітної плати до 40% мінімальної заробітної плати, без будь-якого економічного обґрунтування»;

- « ОСОБА_11 , на момент прийняття закону № 484-VIII від 22.05.2015 був Головою ВРУ… Незважаючи, що цей неконституційний акт не отримав експертизи відповідності Конституції України, антикорупційну експертизу, не отримав остаточної експертизи, він підписав цей закон і відправив ОСОБА_12 на затвердження. Незважаючи на неконституційність цього закону, гарант Конституції України ОСОБА_12 підписав цей неконституційний акт»;

- «Рівень економічних знань ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не дозволив їм зрозуміти, що прожитковий мінімум, як і мінімальна заробітна плата, складаються з усіх мінімальних витрат людини на місяць»;

- «Законом № 484-VIIIвід 22.05.2015 ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 перетворили судову гілку влади у відверте комерційне підприємство, а суддів зробили торгівельними агентами цієї державної монополії, здійснивши диференціацію між людьми та суб`єктами господарювання»;

- «Законом ОСОБА_14 № 2862 від 15.05.2015 судова гілка влади остаточно перетворилася для Українського Народу у закрите комерційне підприємство, яке на кожну позовну вимогу немайнового характеру надавало судове рішення, проплачене ставкою судового збору»;

- «громадянин ОСОБА_14 порушив присягу Прем`єр міністра України»; «дії та бездіяльність гр. ОСОБА_14 , гр. ОСОБА_18 , гр. ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_19 порушують ст. 38, ст. 42 ЗУ «Про запобігання корупції» та підпадають під відповідальність, встановлену ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України «Зловживання владою або службовим становищем»; «дії та бездіяльність гр. ОСОБА_14 , гр. ОСОБА_18 , гр. ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_19 порушують ст. 38, ст. 42 ЗУ «Про запобігання корупції» та підпадають під відповідальність встановлену ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України «Службове підроблення»;

- «враховуючи той факт, що всіма фігурантами, зазначеними цією заявою, було порушено: присягу судді, … присягу народного депутата, … присягу державного службовця, … присягу члена Кабінету Міністрів України, … присягу Президента України, … виникає необхідність встановити окрему кримінальну відповідальність за порушення присяги».

13. 30 січня 2024 року Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. постановив ухвалу, згідно з якою заяву про відвід визнав необґрунтованою та передав її вирішення іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

14. 31 січня 2024 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід визначений суддя Гудима Д. А.

Обґрунтування висновку щодо заяви про відвід судді

15. Заявниця просить відвести суддю Ігнатенка В. М., висловлюючи незгоду: (а) з ухвалою, яку цей суддя постановив 16 січня 2024 року, (б) з приписами ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» щодо можливості одноособового вирішення питання про залишення касаційної скарги без руху та стосовно необхідності сплачувати судовий збір за подання касаційної скарги, а також (в) з діями судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3 і низки політичних діячів ( ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 ).

16. Таку незгоду заявниця виразила у формі, яка не є прийнятною для заяви про відвід судді, оскільки не спрямована на виконання завдання цивільного судочинства. Заявниця не виконала обов`язок виявляти повагу до суду, голослівно звинуватила суддю Верховного Суду, якому вона заявила відвід, у нібито примушуванні до виконання «цивільно-правового зобов`язання», «відсутності совісті», низькому рівні кваліфікації, залежністю внутрішнього переконання судді «виключно від розміру хабаря». Крім того, заява фактично не стосується дотримання суддею Ігнатенком В. М. принципу безсторонності під час розгляду справи, а є висловленням критики щодо законотворчої діяльності парламенту та окремих суб`єктів права законодавчої ініціативи. Таке заявлення відводу є проявом недобросовісного використання відповідного процесуального права. Отже, заяву про відвід судді слід повернути заявниці.

17. Як зазначив Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, рішення від 24 травня 1989 року, заява № 11/1987/134/188, § 48). Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у певній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (§ 46 вказаного рішення).

18. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

19. Заявниця мала б знати про вказаний припис процесуального закону. Проте, з одного боку, заявила відвід судді саме через незгоду з його процесуальним рішенням, а з іншого боку, через незгоду з приписами низки законів України й обуренням діями судді апеляційного суду та низки політичних діячів. У заяві про відвід судді Ігнатенка В. М. не навела обґрунтування відсутності його безсторонності у справі ні за суб`єктивним, ні за об`єктивним критеріями.

20. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

21. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

22. Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

23. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним (частина друга вказаної статті).

24. Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (образити, принизити суд, його суддів, інших учасників процесу, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції тощо), він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, пункті 1 абзацу другого частини четвертої статті 135, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 (пункт 20; № у ЄДРСР 98728792), ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19 (№ у ЄДРСР 101029238), ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 127/11940/21 (пункти 21-22; № у ЄДРСР 105961803), від 22 грудня 2023 року у справі № 462/2666/21 (№ у ЄДРСР 115898932)).

25. Дії учасника справи чи його представника мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом такими особами неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, суду, суддів тощо. У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників,суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22; № у ЄДРСР 80854817), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 (№ у ЄДРСР 81013341), від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 (№ у ЄДРСР 85775709), від 7 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (№ у ЄДРСР 96669462), від 8 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 (пункт 22; № у ЄДРСР 98728792), ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19 (№ у ЄДРСР 101029238), ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 127/11940/21 (пункти 21-22; № у ЄДРСР 105961803), від 22 грудня 2023 року у справі № 462/2666/21 (№ у ЄДРСР 115898932)).

26. Безперечно, учасник справи може мати сумніви у тому, чи відповідають дії суду чинному законодавству, а також щодо незалежності та безсторонності суддів. Він вправі висловити ці сумніви у поданій до суду заяві про відвід. Проте має бути стриманим і коректним, утримуватися від надання особистісних характеристик й оцінок, а тим паче від огульних і надуманих звинувачень суддів у вчиненні злочинів. Крім цього, учасник справи не може використовувати інститут відводу суддів із метою схиляння суду до ухвалення бажаного для нього процесуального рішення (див. ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 127/11940/21 (пункти 23-24; № у ЄДРСР 105961803), від 22 грудня 2023 року у справі № 462/2666/21 (№ у ЄДРСР 115898932)).

27. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

28. З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявниця, використовуючи у заяві про відвід судді зазначені вище висловлювання, зокрема ніяк не підтверджені звинувачення, спрямувала їх на образу судді Верховного Суду Ігнатенка В. М., судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3, а також низки політичних діячів, чим виразила неповагу до них та Верховного Суду. Невизнання заявницею імперативних вимог ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» також не може бути підставою для заявлення відводу судді, а тим більше для надання йому й іншим особам особистісних характеристик.

29. У сукупності такі дії є зловживанням правом на подання заяви про відвід судді, тобто його використанням усупереч завданню цивільного судочинства - з іншою метою, ніж для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення конкретної цивільної справи. Тому відповідну заяву слід повернути заявниці.

30. Вказане не позбавляє можливості за наявності підстав заявити відвід судді із дотриманням вимог ЦПК України, зокрема вимоги щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами. Порушення цієї вимоги матиме наслідком застосування штрафу на підставі пункту 5 частини першої статті 144, пункту 2 частини першої або частини другої статті 148 ЦПК України (див. ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 127/11940/21 (пункти 27-32; № у ЄДРСР 105961803)).

Керуючись статтями 2, 36, 40, 43, 44, 260, 261 ЦПК України,

у х в а л и в :

1. Повернути ОСОБА_1 її заявупро відвід судді Ігнатенка Вадима Миколайовича від розгляду справи № 537/3697/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима