г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2624/24
Номер провадження 2-п/213/58/24
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Підодвірний Тарас Іванович, про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Підодвірний Т.І. про перегляд заочного рішення суду від 06.09.2024 року у справі №213/2624/24. Представник відповідача просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення зазначає, що 13.10.2024 року відповідачем було подано до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення суду. Ухвалою від 26.11.2024 року апеляційна скарга повернута відповідачеві у зв`язку із тим, що відповідач не звернувся до суду, який ухвалив рішення, із заявою про перегляд заочного рішення. У зв`язку із цим відповідач позбавлена можливості подати заяву про перегляд заочного рішення у строк, передбачений ст. 284 ЦПК України з причин, що не залежали від її волі.

Представник позивача 18.12.2024 подав до суду клопотання про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви.

В провадження судді Попова В.В. матеріали справи передані 23.12.2024, після повернення з Дніпровського апеляційного суду.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи №213/2624/24, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зазначений правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20.

Заочне рішення від 06.09.2024 року у справі №213/2624/24 містить відомості про порядок та строк подання заяви про перегляд заочного рішення.

Таким чином, порядок та строк перегляду рішення відповідачу роз`яснено. Незважаючи на це, відповідач не скористалася правом на подання заяви про перегляд заочного рішення, а натомість подала апеляційну скаргу на заочне рішення.

Судом не встановлені обставини, які об`єктивно перешкоджали відповідачу у передбачені законодавством строки подати заяву про перегляд заочного рішення.

Посилання відповідача на те, що строк пропущений у зв`язку з подачею апеляційної скарги, не підтверджує поважність таких причин, оскільки носить суб`єктивний характер і не свідчить про особливі чи непереборні обставини.

З огляду на викладене, відсутні підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а заява підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 284 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Підодвірний Тарас Іванович, про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Підодвірний Тарас Іванович, про перегляд заочного рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали та її підписання 24 грудня 2024 року.

Суддя В.В. Попов.