КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2755/24
Провадження № 2-о/488/100/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 16.08.2008 року вона, ОСОБА_2 , уклала шлюб із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту укладення шлюбу заявниця проживала разом із чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 .

Протягом 16 років спільного життя заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки з 2001 року, після звільнення з Новосвітлівського психоневрологічного пансіонату, не працювала. Чоловік заявниці працював на різних підприємствах, зокрема в ТОВ «Сервісний центр «Металург», ДП «Рітейл Іст» та Миколаївському професійному ліцеї будівництва та сфери послуг.

Крім того, з листопада 2007 року ОСОБА_3 було призначено пенсію за віком, яка разом із його заробітною платою була основним і єдиним джерелом доходу для сім`ї ОСОБА_4 .

Матеріальна допомога чоловіка забезпечувала всі витрати сім`ї, включаючи оплату комунальних послуг, купівлю техніки, меблів, харчування, лікування, спільні відпочинки та інші витрати.

Після смерті ОСОБА_3 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявниця звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про переведення її пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Відповідь Пенсійного фонду від 5 червня 2024 року №94 містила відмову через відсутність підтвердження факту перебування заявниці на утриманні чоловіка.

Заявниця зазначила, що до одруження, вона була зареєстрована у АДРЕСА_2 , однак фактично проживала з 2008 року із своїм чоловіком в квартирі АДРЕСА_3 .

Тому факту, що вона з чоловіком була зареєстрована за різними адресами заявниця не придавала значимості до моменту відмови Пенсійного фонду у переведенні її пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Посилаючись на наведене, заявниця просить суд встановити факт перебування її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, Миколаївської області.

В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі.

Заінтересовані особи також у судове засідання не з`явилися, надали письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи та просили суд розглядати справу без участі їх представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі, про перебування фізичної особи на утриманні.

В силу вимог ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з вимогами ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

Положеннями пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

-згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що Судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що:

-за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні;

-для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року;

-для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

В листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18.

В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.

Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання її чоловіка не може бути доказом того, що вона не проживала з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Судовим розглядом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

З моменту укладення шлюбу, а саме з 2008 року, заявниця проживала разом із чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються актом про проживання особи від 20 червня 2024 року, засвідченим сусідами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На момент смерті ОСОБА_3 отримував пенсію у розмірі 9831,41 грн. щомісячно, в той час як заявниця одержувала пенсію у розмірі 2980 грн. щомісячно.

Таким чином, судом встановлено, що допомога, яка надавалася ОСОБА_1 її померлим чоловіком ОСОБА_3 , була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування, а тому наявні підстави для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги, що в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання заявниці разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , факт перебування заявника на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього, те, що встановлення вказаного факту необхідне заявнику для оформлення переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають до задоволення.

Доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315-319, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 - паспорт НОМЕР_1 виданий Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області 30.10.2008 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , фактично проживаюча: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - Код , адреса: Україна, 54020, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Морехідна 1

Заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області - Код , адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83.

Суддя Л.І. Селіщева