Справа № 191/4661/23
Провадження № 2/191/1358/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

згідно вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Наконечна Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_2 про виділ в натурі із спільної часткової власності 1/2 частки об`єкту нерухомого майна з відповідною частиною, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі із спільної часткової власності 1/2 частки об`єкту нерухомого майна з відповідною частиною, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна частини житлового будинку ОСОБА_1 належить 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що знаходиться у відданні Синельниківської міської Ради Дніпропетровської. За технічними показниками житловий будинок садибного типу (1/2 частина) складається з: житловий будинок літ.А1-1 з прибудовами літ.а2-1 з переліком приміщень: коридор 2-1пл. 6,7 кв.м., кладова 2-2 пл.-3,4 кв.м., кухня 2-3 пл. 10,7 кв.м., кімната 2-4 пл.7,8 кв.м.,(загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ.В, сарай літ.Г, сарай літ.Д, погріб літ.П, вбиральня літ. З, гараж літ.И, огорожа №1-4, за технічними показниками 1/2 частина є відокремлена, має окремий вхід, може бути виділено в натурі. На теперішній час позивач має намір звернутися до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, але йому було роз`яснено, що можливість визначення в натурі земельної ділянки під частиною нежитлових будівель чинним законодавством не передбачена.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд виділити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) частину житлового будинку садибного типу що складається з: житловий будинок літ.А1-1 з прибудовами літ.а2-1 з переліком приміщень: коридор 2-1пл. 6,7 кв.м., кладова 2-2 пл.-3,4 кв.м., кухня 2-3 пл. 10,7 кв.м., кімната 2-4 пл.7,8 кв.м.,(загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ.В, сарай літ.Г, сарай літ.Д, погріб літ.П, вбиральня літ. З, гараж літ.И, огорожа №1-4, які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності нерухомого майна.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до його початку надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 24.01.2012 року приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу Харченко О.А., за реєстровим № 10, належить частка житлового будинку садибного типу, яка розташована по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що знаходиться у відданні Синельниківської міської Ради Дніпропетровської.

За технічними показниками частка житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житловий будинок літ.А1-1 з прибудовами літ.а2-1 з переліком приміщень: коридор 2-1пл. 6,7 кв.м., кладова 2-2 пл.-3,4 кв.м., кухня 2-3 пл. 10,7 кв.м., кімната 2-4 пл.7,8 кв.м.,(загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, погріб літ. П, вбиральня літ. З, гараж літ. И, огорожа №1-4. Даний факт підтверджується Технічним паспортом на будинок.

Відповідно до висновку ТОВ «Синельниківське бюро технічної інвентаризації» від 20.09.2023 року №213, житловий будинок садибного типу (1/2 частина) яка складається з: житловий будинок літ.А1-1 з прибудовами літ.а2-1 з переліком приміщень: коридор 2-1пл. 6,7 кв.м., кладова 2-2 пл.-3,4 кв.м., кухня 2-3 пл. 10,7 кв.м., кімната 2-4 пл.7,8 кв.м.,(загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ.В, сарай літ.Г, сарай літ.Д, погріб літ.П, вбиральня літ. З, гараж літ.И, огорожа №1-4, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за технічними показниками 1/2 частина є відокремлена, має окремий вхід, може бути виділено в натурі.

Відповідно до ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст.356ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ч. 3ст. 358ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч. 1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 258, 259, 263-266 ,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Наконечна Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_2 про виділ в натурі із спільної часткової власності 1/2 частки об`єкту нерухомого майна з відповідною частиною, задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) частину житлового будинку садибного типу що складається з: житловий будинок літ.А1-1 з прибудовами літ.а2-1 з переліком приміщень: коридор 2-1пл. 6,7 кв.м., кладова 2-2 пл.-3,4 кв.м., кухня 2-3 пл. 10,7 кв.м., кімната 2-4 пл.7,8 кв.м.,(загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ.В, сарай літ.Г, сарай літ.Д, погріб літ.П, вбиральня літ. З, гараж літ.И, огорожа №1-4, які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська