Провадження № 2/369/6297/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участю секретаря судових засідань Липченко О.С.,

представника відповідача Григоренка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 484782881, відповідно до якого відповідачу надано фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором.

28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Таліон Плюс» набуло відповідні права вимоги

Відповідно до реєстру боржників № 163 від 07.12.2021 р. до договору факторингу

№ 28/1118-01 від 28.11.2021 р., ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р.

05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло відповідні права вимоги.

Відповідно до реєстру боржників № 9 від 30.05.2023 р. до договору факторингу

№ 05/0820-01 від 05.08.2020 р., ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р.

20.10.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 20/10/23-03, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло відповідні права вимоги.

Відповідно до реєстру боржників від 20.10.2023 р. до договору факторингу

№ 05/0820-01 від 05.08.2020 р., ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором не виконує, тому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»:

заборгованість за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р. в розмірі 82028,70 грн., з яких 19 550,00 грн. розмір кредиту, 62528,70 грн. проценти за користування кредитом;

судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

19 серпня 2024 року представник відповідача надав відзив на позов. Просив суд відмовити в задоволенні позову в заявленому розмірі. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем не надано докази передачі прав вимоги за кредитними договорами від первісних кредиторів до позивача, з відповідача відсотки за користування кредитами можливо стягнути лише в межах строків кредитування. Щодо укладення кредитних договорів з первісними кредиторами та отримання від них коштів відповідач не заперечував. Разом, з тим відповідач надав власний розрахунок наявної заборгованості з урахуванням сплати відсотків за строк кредитування, встановлений умовами Кредитного договору.

23 серпня 2024 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позову та обґрунтованості позовних вимог. Просив справу розглянути без його участі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

При розгляді справи представник відповідача проти задоволенні позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 08.10.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 484782881 в електронній формі.

Відповідно до п. 1.7. Кредитного договору, Товариство надає Відповідачу кредитну лінію в розмірі 19 500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.7 Кредитного договору, кредит надається строком на 28 днів, тобто до 05.11.2021 року. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 1.9.3. Кредитного договору, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 722,70 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,98 % (процентів) на добу.

28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Таліон Плюс» набуло відповідні права вимоги

Відповідно до реєстру боржників № 163 від 07.12.2021 р. до договору факторингу

№ 28/1118-01 від 28.11.2021 р., ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р.

05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло відповідні права вимоги.

Відповідно до реєстру боржників № 9 від 30.05.2023 р. до договору факторингу

№ 05/0820-01 від 05.08.2020 р., ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р.

20.10.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 20/10/23-03, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло відповідні права вимоги.

Відповідно до реєстру боржників від 20.10.2023 р. до договору факторингу

№ 05/0820-01 від 05.08.2020 р., ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що Кредитний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності доказів передачі прав вимоги від первісних кредиторів до позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Суд доходить висновку про отримання Відповідачем грошових коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 19500 грн.

Враховуючи викладене суд, погоджується з доводами відповідача щодо необґрунтованості заборгованості за відсотками за Кредитним договором в розмірах, які визначені в позові.

Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р. у розмірі 30 310,8 грн. (тридцять тисяч триста десять гривень вісімдесят копійок), з яких 19500 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень) заборгованість по кредиту та 10 810,10 грн. (десять тисяч гривень вісімсот десять гривень десять копійок) заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, враховуючи правову позицію висловлену у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача підлягають задоволенню частково: заборгованість за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р. у розмірі 19 500 грн., проценти за користування кредитом у розмірі 10 810,80 грн., а всього: 30 310,8 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір пропорційно (36,9 %) задоволеним позовним вимогам, що становить 893,86 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1845,00 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейс» заборгованість за Кредитним договором № 484782881 від 08.10.2021 р. у розмірі 30 310,8 грн. (тридцять тисяч триста десять гривень вісімдесят копійок), з яких 19500 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень) заборгованість по кредиту та 10 810,10 грн. (десять тисяч гривень вісімсот десять гривень десять копійок) заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати зі сплати судового збору у розмірі 893,86 (вісімсот дев`яносто три гривні вісімдесят шість копійок) грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1845,00 грн. (одна тисяча вісімсот сорок п`ять гривень).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (код ЄРДПОУ 42986956, місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, будинок, 19, офіс, 2005)

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлений 12 грудня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ