Провадження № 2/638/6649/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю секретаря Суслової К.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить:

- щомісячно стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 5000 грн.

- щорічно стягувати половину суми за навчання за рік, яка складає 26000 грн., кожного поточного року за другий семестр, станом на лютий місяць кожного року включно до 2028 року у розмірі 13000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 17.10.2012 року.

Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Донька ОСОБА_4 навчається на першому курсі в державному Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, за денною формою навчання, факультету мененджмету і маркетингу. Потреба в матеріальній допомозі пов`язана з навчанням.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Відповідно до договору № 2024.03.073.020.6.01.011 від 16 серпня 2024 року, вартість навчання складає 26000 грн. на рік (13000 грн. за семестр).

Строк закінчення закладу освіти у лютому 2028 р.. Вказує, що донька не може самостійно заробляти кошти та потребує підтримки батьків. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки в період її навчання не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідач позов не визнач з посиланням на наступне.

Щодо невідповідності фактичним обставинам тверджень позивачки про ненадання Відповідачем добровільної матеріальної допомоги.

До позовної заяви Позивачка надала копію судового рішення, за яким з Відповідача стягувалися аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_4 . Розмір вказаних аліментів Позивачкою періодично збільшувався через звернення нею до суду. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.10.2019 у справі № 638/12804/19 розмір аліментів було збільшено до 2500 грн. щомісячно починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості по сплаті аліментів Відповідач не має та Позивачка жодних доводів щодо наявності будь-якої заборгованості по аліментам у позові не наводила. Факт відсутності заборгованості у Відповідача по сплаті аліментів, окрім численних банківських квитанцій про сплату аліментів, також підтверджується Заявою Позивачки до Начальника міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварскому районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 01.07.2023 року, в якій зазначено, що претензій по виплаті аліментів до Відповідача не має, аліменти отримує у строк та без затримок (копія додається).

Останні платежі по аліментам Відповідач здійснив за липень та серпень, вересень та жовтень 2024 року, отже за період, коли ОСОБА_4 вже вступила на навчання до вищого навчального закладу (договір було укладено 16.08.2024), що підтверджується відповідною банківською платіжною інструкцією про оплату та іншими повідомленнями у додатку "Приват 24" про успішне зарахування коштів щодо сплати, наприклад, аліментів (за останні місяці до повноліття дитини - вересень - жовтень 2024 року - Платіжна інструкція "Приват Банк" № Р24АD21.48 від 25.10.2024 на суму 3550 грн.).

Крім того, Відповідач, як батько, окрім аліментів брав участь у нагальних потребах доньки і до її навчання, а саме добровільно без будь-якого примусу з будь-чиєї сторони забезпечив доньку:

ноутбуком, який вона може використовувати для навчання - 05 жовтня 2022 року ним було направлено на картку Позивачки 10 000 гривень на ноутбук, що підтверджується банківською Платіжною інструкцією № P24A343932835D58640 від 05.10.2022, що також зазначено у відповідній виписці з додатку "Приват 24" від 05.10.2022.

мобільним телефоном Apple iPhone 12, який вона також може використовувати для навчання, вартістю 2372,58 дирхам (AED - валюта в Об`єднаних Арабських Еміратах за місцем перебування Відповідача), що за курсом станом на дату придбання складає - 26 889 грн. 73 коп., що підтверджується Рахунком на оплату мобільного телефона від 11.05.2023 № 403-9925;

відпочинком через поїздки доньки у Карпати у липні-серпні 2023 року (Платіжна інструкція № P24AD1867 від 03.07.2023 т на суму 6000 грн. та Платіжна інструкція № P24AD1953 від 29.07.2023 на суму 6000 грн.) та грудні 2023 року (Платіжна інструкція № P24AD9403 від 03.12.2023 на суму 4000 грн.).

Перерахування аліментів та інших платежів на користь Позивачки здійснювалося у тому числі у зв`язку з відсутністю власного заробітку Відповідача:

через дружину Відповідача - ОСОБА_5 з її рахунку у "Приват Банк" через додаток "Приват 24" за IBAN НОМЕР_1 на рахунок матері Відповідача - ОСОБА_6 НОМЕР_2 ;

через матір Відповідача - ОСОБА_6 з її банківських карток у "ПриватБанку" через додаток "Приват 24" за №№ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 на картку Позивачки в "Укрсиббанк" № НОМЕР_5 з наведенням відповідних призначень платежів.

Щодо безпідставності тверджень Позивачки про наявність у Відповідача можливості надавати матеріальну допомогу.

15 листопада 2018 року Відповідач, перебуваючи в Об`єднаних Арабських Еміратах, уклав трудовий договір з Kiosk IT System Trading L.L.C, строком дії на 2 роки (копія контракту додається). Станом на цей час вказаний контракт припинив свою дію, а отже Відповідач наразі не має власного доходу - заробітку, який надавав би можливість утримувати себе та повнолітню доньку, а, відповідно, не має реальної можливості власними силами надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці.

Крім того, на цей час Відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Консульством України в Дубаї (ОАЕ) видано Свідоцтво про шлюб від 24.10.2023 серії НОМЕР_6 , яка також має повнолітню дитину від першого шлюбу - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_7 .

Відповідач на цей час не має власних збережень, як не має на праві власності коштовного рухомого чи нерухомого майна, яке могло б бути використане, як джерело доходу, через що протягом тривалого часу перебуває у пошуку роботи та утримується за рахунок сімейного бюджету, який фактично формує дружина - ОСОБА_5 .

Виплата аліментів та іншої допомоги дитині здійснювалося з ініціативи та на прохання Відповідача, але за рахунок сімейного бюджету та з поточного рахунку дружини Відповідача - ОСОБА_5 з її рахунку у "Приват Банк" через додаток "Приват 24"

У Відповідача є мати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України (паспорт НОМЕР_8 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 07.12.1998), яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є непрацездатною особою пенсійного віку, що підтверджується копією Пенсійного посвідчення № НОМЕР_9 серія НОМЕР_10 .

Таким чином, Відповідач має непрацюючу непрацездатну мати 67 років, яка потребує матеріальної допомоги та якій він допомагав, коли мав власний заробіток, який дозволяв це робити, а після припинення трудового договору така допомога фактично здійснювалася за рахунок сімейного бюджету, який фактично формує власним доходом дружина Відповідача - ОСОБА_5 .

Щодо безпідставності доводів Позивачки, що повнолітня донька не може самостійно заробляти кошти та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також що матеріальна допомога доньці визначається з урахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Спільна дитина Позивачки та Відповідача - ОСОБА_4 , є повнолітньою та набула повної дієздатності, а отже будь-яким чином не обмежена у праві на працю та отримання винагороди за виконувану роботу.

Жодного обґрунтування доводів про те, що повнолітня донька, на утримання якої Позивачка вимагає стягнення аліментів з Відповідача, не може самостійно заробляти кошти та потребує підтримки батьків не надала. Крім того, навіть той факт, що донька навчається на денному факультеті університету не є доказом того, що донька не може самостійно заробляти кошти та потребує підтримки батьків через те, що якимось чином позбавлена чи обмежена у праві на працю, не має можливості працювати поза часом навчання, що не є рідким випадком для студентів денної форми навчання.

Крім того, у більшості часу навчання ОСОБА_4 у місті Харкові здійснюється за дистанційною формою, що підтверджується Розкладом занять студентки 1 курсу групи № 6.03.073.020.24.2 факультету ННІ менеджменту і маркетинг ХНЕУ ім. С. Кузнеця наявним на сайті вищого навчального закладу, так наприклад, за вказаним розписом занять студентка ОСОБА_4 у період з 2 по 27 грудня 2024 року має відвідати загалом 28 занять, з яких: 22 - дистанційно, 6 - очно, з`являючись в університеті у середньому 1 раз на тиждень.

Позивачка не надала до суду доказів того, що повнолітня донька намагалася реалізувати своє право на працю, складала резюме, направляла потенційним роботодавцям та отримувала від них реальну відмову у працевлаштуванні.

Так само Позивачка не надала до суду доказів того, що вона чи повнолітня донька зверталися до Відповідача з проханням про матеріальну допомогу чи хоча б повідомляли, що вони потребують такої допомоги.

Щодо безпідставності вимог Позивачки стосовно стягнення з Позивача аліментів на повнолітню дитину у розмірі 5000 гривень на місяць.

Позивачка жодним чином не обґрунтовує розмір стягуваних аліментів та не визначає крайньої дати періоду їх стягнення, а отже вимагає безстрокового стягнення аліментів на повнолітню дитину, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 199 СК України.

Крім того, треба звернути увагу на те, що законом не передбачено одночасної сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини (матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини) та половини суми за навчання, чого вимагає Позивачка.

Також відповідач вказує, що позивач, без урахування думки ОСОБА_3 , його майнового стану, фінансових можливостей та інших життєвих обставин, поставила його перед фактом необхідності фінансової допомоги. Про укладення Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 2024.03.073.020.6.01.011/1 від 16.08.2024 відповідач дізнався випадково від власної доньки під час переписки через месенджер.

Ухвалою суду від 22.10.2024 відкрито провадження по справі у спрощеному порядку з повідомленням(викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно копії повторного свідоцтва про народження від 13.02.2018, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 . ЇЇ батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Згідно довідки Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця №41/18 від 12.09.2024, ОСОБА_4 є студенткою першого курсу першого (Бакалаврського) рівня вищої освіти академічної групи денної форми здобуття вищої освіти навчально-наукового інституту менеджменту і маркетингу Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця. Навчається за кошти фізичних осіб. Закінчує навчання 30.06.2028 року. Зарахована до університету наказом 638/18-С від 16.08.2024 з 01.09.2024.

Згідно договору №2024.03.073.020.6.01.011/1 від 16.08.2024, укладеного між Харківським національним економічним університетом ім. С. Кузнеця та ОСОБА_4 , загальна вартість платної освіти послуги за весь строк навчання становить 104 000,00грн. (26 000,00грн на рік).

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 201 СК України визначено, що відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, якій підлягає стягненню, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 199 СК України визначений обов`язок обох батьків на надання матеріальної допомоги.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що ОСОБА_4 є студенткою першого курсу першого (Бакалаврського) рівня вищої освіти академічної групи денної форми здобуття вищої освіти навчально-наукового інституту менеджменту і маркетингу Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця. Навчається за кошти фізичних осіб. Закінчує навчання 30.06.2028 року.

Разом з тим, доводи позивача в частині стягнення аліментів в розмірі 5000,00 грн., є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували можливість їх сплачувати відповідачем в такому розмірі, не надано.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 також не позбавлена обов`язку приймати участь в утриманні дитини.

За таких обставин, суд враховуючи рівність обов`язку батьків, оскільки не лише батько, але й мати має обов`язок матеріально утримувати дитину, проходить до висновку про стягнення з відповідача суми аліментів на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі на рівні 3000 грн., щомісячно, до закінчення навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років, що на переконання суду, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача щорічно половини суми за навчання за рік у розмірі 13000 грн. до 2028 року, суд зазначає, що Сімейним кодексом України передбачено право одного із батьків на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів та не передбачено відповідного права щодо стягнення частини суми за навчання, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Керуючись ст.ст.4,12,76,81,89,141,235,259,263-265ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_12 ) аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 гривень, щомісячно, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більше ніж, до досягнення ОСОБА_4 23 років, починаючи стягнення з 14.10.2024 року.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.12.2024.

Суддя Р.О. Агапов