Справа № 686/1021/18
Провадження № 2/686/1452/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі

головуючої судді Салоїд Н.М.,

за участю секретаря Лоб І.А.,

та позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 поданого в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання звільнення належної йому частини квартири, усунення перешкод, виселення та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про зобов`язання відповідача звільнити належну йому частину квартири, виселення та стягнення моральної шкоди.

Поданий позов обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2002 року вони спільно з батьком, ОСОБА_4 придбали за договором купівлі-продажу в рівних частках квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Однак, відповідач ОСОБА_4 без його згоди, 10.08.2012 вигнав з квартири матір ОСОБА_6 , дружину ОСОБА_7 та двох дітей немовлят на вулицю, а квартиру без його згоди передав в оренду невідомим особам разом з його часткою та його майном.

Зазначає, що такими незаконними діями йому та його родині завдано моральної шкоди, яка полягає у його душевних хвилюваннях, стражданнях, погіршення фізичного та морального стану, незаконним позбавленням його власності.

Просить зобов`язати відповідачів звільнити належну йому частину квартири та не чинити перешкод у проживанні його родини, зобов`язати відповідача звільнити належну йому частину квартиру та виселити осіб, які там перебувають без його згоди та стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позивач позов підтримує, в судовому засіданні весь час висловлювався нецензурною лайкою.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності

Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року замінено відповідача його правонаступником : спадкоємцем померлого - ОСОБА_8 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2024 року провадження в частині заявлених вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про зобов`язання звільнення належної йому частини квартири, усунення перешкод , виселення та стягнення моральної шкоди закрито.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2024 року позов ОСОБА_1 , поданого в інтересах матері ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 про звільнення з незаконного користування спільної власності, зобов`язання відповідача не чинити перешкод у проживанні його родини, виселення та стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що 29 жовтня 2002 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., за реєстровим номером 6827, ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 придбали у рівних частках кожний квартиру під номером АДРЕСА_2 .

На дану частку квартири, як і на інше майно, належне позивачу ОСОБА_1 ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року було накладено арешт за заявою ОСОБА_3 у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в результаті вчиненого злочину в розмірі 1 034 833,9 грн.

Ухвалою колегії суддів Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 грудня 2012 року скасовано арешт накладений на майно підсудного ОСОБА_1 постановою суду від 19 листопада 2012 року по кримінальній справі.

Постановою державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 11.07.2017 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 51125237 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , в тому числі виконавчого листа № 2208/8608/12 від 22.08.2016 року про стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_3 , передано стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості про стягнення матеріальної та моральної шкоди одну другу частину квартири АДРЕСА_1 , що належала боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31.05.2016 р. (набрало законної сили 02.11.2016 р) визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.08.2003 року № 695 «Про надання дозволу на реконструкцію квартир, реконструкцію будинків, споруд, благоустрій територій, внесення змін та доповнень в рішення виконкому та видачу архітектурно-планувального завдання» в частині надання дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_3 під магазин продовольчих товарів з влаштуванням окремого входу приватному підприємцю ОСОБА_4 . Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 грудня 2014 року № 795-В «Про надання дозволу на розміщення та експлуатацію обєкту торгівлі - магазину Зарічанський» по торгівлі продовольчими товарами приватному підприємцю ОСОБА_4 .. Зобов`язано останнього не чинити перешкод ОСОБА_1 та членам його сім`ї у користуванні та проживанні в означеній квартирі.

Даним рішенням встановлено, що 14 серпня 2003 року рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_4 на тимчасове використання та реконструкцію квартири АДРЕСА_1 під магазин продовольчих товарів з влаштуванням окремого виходу, а 23 грудня 2004 року рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_4 на розміщення та експлуатацію об`єкту торгівлі у вищевказаному приміщенні. При цьому, 01.04.2015 року ОСОБА_4 передав в оренду ОСОБА_5 нежитлове приміщення по АДРЕСА_4 .

Позивач поданий позов обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3 з 2012 року займає одну другу частку його квартири АДРЕСА_1 та користується нею.

Проте, позивачем не надано доказів щодо користування ОСОБА_3 його часткою квартири за АДРЕСА_1 з 2012 року по 2017 роки, як позивач зазначає у позовній заяві до подання ним позову 15 січня 2018 року, оскільки за ОСОБА_3 право на означену одну другу частину квартири АДРЕСА_1 згідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване 15.08.2017 року та видано свідоцтво про право власності № 7055 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. на підставі акта державного виконавця про передачу майна стягувачу.

Оскільки встановлено, що з 15.08.2017 року одна друга частина квартири належить ОСОБА_3 на законних підставах, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як ОСОБА_1 не є власником вказаної однієї другої частини квартири.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією (ст. 41) України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Частиною. 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 387 даного Кодексу, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.19 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Отже, позивач на підставі ст. 387 ЦК України повинен довести, а суд відповідно встановити факти, які доводять право власності позивача на майно і право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідача майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин щодо спірного майна.

Проте, як установлено судом право власності на одну другу частину спірної однієї квартири позивачеві не належить.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У відповідності до положень ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано доказів щодо користування ОСОБА_3 його часткою квартири за АДРЕСА_1 з 2012 року по 2017 роки та те, що з 2017 року ОСОБА_3 належить на праві власності 1/2 частина квартири за АДРЕСА_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ст. ст. 259, 263 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання звільнення належної йому частини квартири, усунення перешкод, виселення та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного через Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 січня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , утримується Вінницька установа виконання покарань, м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 .

Суддя: