КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 грудня 2024 року м. Київ

справа № 376/2006/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, ухвалене у складі судді Віговського С.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житло за набувальною давністю,

встановив:

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2016 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 175,80 кв.м., житловою площею 107,40 кв.м., що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням, 02 листопада 2024 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку безпосередньо до Київського апеляційного суду.

05 листопада 2024 року витребувано з Сквирського районного суду Київської області матеріали цивільної справи № 376/2006/16-ц, які надійшли до суду апеляційної інстанції 21 листопада 2024 року.

В апеляційній скарзі та клопотанні скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що її не було залучено судом першої інстанції до розгляду даної цивільної справи та вважає, що оскаржуваним судовим рішенням порушено її права та обов`язки як спадкоємця після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що її батько залишив заповіт від 02 березня 2007 року, згідно з яким вона та її сестра ОСОБА_3 мають рівні долі по частині в житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Спадкове майно належало її померлому батькові ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

16 серпня 2012 року ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини від спадкодавця ОСОБА_4 . Відповідач по справі також прийняла спадщину, оскільки на момент смерті батька вона проживала та була зареєстрована за однією адресою з з спадкодавцем.

Вказує, що про оскаржуване рішення дізналась 04 жовтня 2024 року відповідача, яка також дізналася про це рішення 04 жовтня 2024 року випадково на інформаційному публічному сайті scanbe.io та в той же день при ознайомленні зі справою безпосередньо в приміщенні суду.

23 жовтня 2024 року апелянт разом зі своєю сестрою подала заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримали постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, вказує, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок зареєстровано за іншою особою на підставі оскаржуваного рішення.

Вирішуючи питання щодо дотримання скаржником строку на апеляційне оскарження рішення, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що у жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житло за набувальною давністю.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду.

07 листопада 2016 року Сквирським районним судом Київської області ухвалено рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Обґрунтовуючи в апеляційній скарзі наявність у неї права на оскарження зазначеного судового рішення, ОСОБА_1 зазначала, що вказаним судовим рішенням порушено її право на спадкове майно, що залишилось після смерті її батька ОСОБА_4 .

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 надала копію дублікату, що має силу оригіналу, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з якого вбачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину від померлої матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 16 серпня 2012 року, ОСОБА_1 прийняла спадщину, яка залишилась після померлого батька ОСОБА_4 .

23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 звернулись до Сквирської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Сквирської нотаріальної контори Савченко М.А. від 23 жовтня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається що заявникам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок зареєстроване за іншою особою, тобто підтвердити належність спадкодавцеві спадкового майна на даний час не вбачається за можливе.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не було залучено до участі у справі.

Вивчивши матеріали справи та враховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України та те, що скаржник є особою, яка не залучена судом до розгляду даної справи та яка стверджує, що оскаржуваним рішенням порушено її права як спадкоємця на спадкове майно, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення.

В порушення вимог ч.2 та ч. 4 ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга не містить відомостей апелянта щодо наявності чи відсутності у неї електронного кабінету.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Отже, на виконання вимог п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України ОСОБА_1 необхідно надати Київському апеляційному суду відомості про наявність чи відсутність у неї електронного кабінету.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2016 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.