Справа № 369/3907/24
Провадження № 2/369/4523/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі судового засідання Липченко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 06.11.2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір №1033298-043 про надання споживчого кредиту. За умовами договору сума кредиту без комісії за надання кредиту: 98 737,37 грн.; комісія - за надання кредиту: 0 % що складає 0,00 грн., строк кредиту: 36 місяців; проценти за користування кредитом: 0,01 % річних; комісія за обслуговування кредиту: 2,5 % щомісячно. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі.

Позивач стверджує, що в подальшому відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії.

На підставі вищезазначеного позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за Заявою - договором 1033298-043 про надання споживчого кредиту від 06.11.2020 р., що в частині тіла кредиту, процентів та комісії станом на 13.12.2023р. становить 106 067, 85 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 49 555,61 грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 1,92 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 56 510,32 грн.,Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» понесені Позивачем судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 березня 2024 року відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заперечень щодо такого порядку не надходило.

12 серпня 2024 року адвокат Нікушина В.С., яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , подала відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за Заявою-договором №1033298-043 про надання споживчого кредиту. У вище зазначеному відзиві відповідач просив позовну заяву задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за заявою - договором 1033298-043 про надання споживчого кредиту від 06.11.2020 р., що в частині тіла кредиту та процентів становить 11 174 грн. 37 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 11 172 грн. 45 коп., заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 1,92 грн..

У судове засідання 24 жовтня 2024 року учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник позивача просив слухати справу у їх відсутінсть.

Згідно ч. 1 ст.223ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши наведені в позовній заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд установив наступне.

06 листопада 2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір №1033298-043 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору Позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. 1.1. Сума кредиту: 98 737,37 грн.; п. 1.1.1. Сума кредиту без комісії за надання кредиту: 98 737,37 грн.; п. 1.1.2. Комісія за надання кредиту: 0% що складає 0,00 грн; п. 1.2. Строк кредиту: 36 місяців; п. 1.3. Проценти за користування кредитом:0,01 % річних; п. 1.4. Комісія за обслуговування кредиту: 2,5 % щомісячно.

Відповідно до п. 2. розділу 1 Кредитного договору Відповідач просив надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п. 1.1. даного розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України та п. 2.1. на рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі у сумі 98 737,37 грн., шляхом перерахування на його поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».

Відповідач доручив АТ «ТАСКОМБАНК» перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості в АТ «Альфа-БАНК» , згідно Заяви до договору №501231495 від 30.01.2020 у сумі 53511,12 з поточного рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок НОМЕР_2 в АТ «Альфа-БАНК ».

Відповідач доручив АТ «ТАСКОМБАНК» перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості в АТ «ПУМБ» , згідно Заяви до договору №601 від 09.07.2020 у сумі 45226,25 грн., з поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок № НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ».

Позивач посилається на р. 2 Кредитного договору, відповідно до якого Відповідач, акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі також - Договір) і беззастережно приєднався до умов договору.

Просив Банк надати кредит, згідно інформації, наведеної вище у заяві-договорі;

Позивач вказує, що Відповідач погодився з тим, що він зобов`язаний повертати кредит щомісячно згідно графіку платежів згідно Додатку №1 до Кредитного договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов?язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що передбачені в Додатку №1 до цієї Заяви-договору;

Підписанням цієї Заяви-договору підтвердив, що дана Заява-договір є невід`ємною частиною Договору; Підтвердив, що він ознайомлений із змістом цієї Заяви-договору, Договору з всіма додатками до нього та повністю з ними згодний. Умови Заяви-договору та Договору є зрозумілими для Позичальника, обов`язковими для виконання тa заперечення щодо них відсутні.

Відповідно до р. 4 п. 4 Кредитного договору Позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.3.1. Кредитного договору при несплаті заборгованості за Кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений Договором термін, Банк нараховує, а Клієнт сплачує Банку штрафи: Штраф 1 - у розмірі 300,00 грн. нараховується на сьомий день виходу на прострочку. Штраф нараховується стільки разів скільки Клієнт буде порушувати умови договору.

Відповідно до р. 4 п.3 Заяви-договору, сторони домовились, що при достроковому повному погашенні кредитної заборгованості, Клієнт сплачує банку проценти, за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі.

Підписанням та поданням Заяви-договору, Позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ст. 9 Законом України «Про споживче кредитування».

Згідно з р.4 п.6. Кредитного договору, Заява-договір набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов?язань за нею.

Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в договорі, що підтверджується відповідною Випискою. Отже Позивач, свої обов?язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

В подальшому Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії.

Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Відповідача було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені заходи виявились безрезультатними.

Позивач посилається на ті обставни, що умови вище зазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Проте примірник публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, на який посилається Позивач у своїй позовній заяві суду не надано, відповідно не можливо перевірити його зміст.

Позивачем в п. 1.4 розділу 1 договору про надання кредиту №1033298-043 встановлено обов`язок Відповідача сплатити комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів.

Проте, відповідно до Додатку 1 до Заяви-договору №1033298-043 про надання кредиту, у детальному розписі складових загальної вартості кредиту та графік платежів спочатку вказується, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 0% від суми кредиту та нараховується щомісячно, в перший банківський день розрахункового періоду. Далі в пункті «Основні умови користування кредитом» комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2.5% (від суми кредиту) щомісячно. Відповідно до даного Договору не зрозуміло який саме відсоток встановлено як комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Також варто зауважити, що зі змісту кредитного договору №1033298-043 від 06.11.2020 року, укладеного між сторонами, неможливо визначити та встановити, за які саме послуги з обслуговування кредиту надані банком, встановлено комісію.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що комісією за обслуговування кредиту є: надання інформацію по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунках позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника"; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Проте не встановлена конкретна ціна кожної послуги. Відповідно до графіка щомісячних платежів, зазначена сукупна вартість комісії з розрахунком на кожен місяць. Тобто банк встановив плату за надання інформації, яка згідно Закону надається безоплатно.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування"(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду Тобто відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), означає відступлення від аналогічних висновків, сформульованих раніше в інших постановах Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження N 14-2цс21, пункт 73).

Відповідно до Виписки по транзитному рахунку № НОМЕР_4 за період з 06.11.2020 по 02.07.2024 ОСОБА_1 сплатив на рахунок позивача кошти, з яких погашення заборгованості за простроченими відсотками складає 18 грн. 08 коп., погашення заборгованості за простроченою комісією складає 29 525 грн. 20 коп. та сплата за тіло кредиту становить 58 039 грн. 72 коп., що у сумі становить 87 583 грн. 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

З огляду на встановлені у справі обставини, нікчемність встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за заявою-договором №1033298-043 від 06.11.2020 року, Суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати комісію за обслуговування кредиту в тіло кредиту.

В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Варто зазначити, що позивач вимог про стягнення з позичальника інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв.

Відповідно з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за користування кредитом в розмірі 1 грн. 92 коп. та заборгованість за тіло кредиту у розмірі 11 172 грн. 45 коп..

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Підстава позову визначається через обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Дана позиція повністю узгоджується із Постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року в справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20).

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний ) кредитну заборгованість за заявою - договором 1033298-043 про надання споживчого кредиту від 06.11.2020 р., що в частині тіла кредиту та процентів станом на 13.12.2023р. становить 11 174 грн. 37 коп. (одинадцять тисяч сто сімдесят чотири грн. 37 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ