Справа № 183/1007/24
№ 2-о/183/115/24
У Х В А Л А

02 лютого 2024 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д. О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Перещепинської міської громади Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та призначити опікуном ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Також просить призначити експертизу та витребувати докази у справі.

В обґрунтування заяви заявник указує, зокрема, на те, що: ОСОБА_2 є інвалідом другої групи безстроково; з жовтня 2009 року ОСОБА_2 знаходився під опікою ОСОБА_3 , 1957 року народження, мешканки села Ганнівка Новомосковського району Дніпропетровської області, в результаті чого вони почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 померла; згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року у цивільній справі № 183/4966/16 встановлено, що ОСОБА_5 , донька ОСОБА_3 , яка була піклувальником ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття, виявила бажання здійснювати опіку над ОСОБА_2 . Рішенням суду визнано недієздатним ОСОБА_2 строком на два роки, а саме: до 30 травня 2020 року та встановлено над ним опіку, призначено ОСОБА_5 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 ; заявник ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та здійснює догляд за ним; інших родичів ОСОБА_2 не має; заявник звертався до Виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області щодо подання про можливість призначення його опікуном, однак йому в усній формі повідомлено, що подання буде винесено разом із рішенням на найближчій сесії виконавчого комітету.

Матеріали заяви передано головуючому судді 02 лютого 2024 року.

Розглянувши подані матеріали, вважаю за необхідне повернути подану заяву, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

За ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України).

За ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Підсудність справ про обмеження цивільної дієздатності чи визнання недієздатним громадянина України, який проживає за її межами, визначається за клопотанням заявника ухвалою судді Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні особи між якими регулюються СК України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Так, заявник, звертаючись до суду з цією заявою вказує, що він лише проживає за однією адресою з особою, яку він просить визнати недієздатною. Таким чином, ОСОБА_1 не є ані близьким родичем ОСОБА_2 , ані членом його сім`ї. При цьому, сам факт проживання за однією адресою не є підставою для віднесення ОСОБА_1 до членів сім`ї ОСОБА_2 .

Постановляючи цю ухвалу суд ураховує правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2022 року у справі № 752/24219/20 (провадження № 61-16373св21).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не членом сім`ї, близьким родичем ОСОБА_2 , - заява подана особою, яка не може виступати заявником у такій категорії справ окремого провадження (не має процесуальної дієздатності) і підлягає поверненню заявникові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2-5, 42, 185, 260, 293, 300 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Перещепинської міської громади Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна - повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги заявником протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії, в іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 02 лютого 2024 року.

Суддя Д. О. Парфьонов