П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 2605/17915/12

Провадження № 22-ц/824/15263/24

Резолютивна частина постанови оголошена 18 грудня 2024

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони:

скаржник: ОСОБА_1

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Красноштан Інни Леонідівни на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва, постановлену у складі судді Тихої О.О. 11 липня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою, у якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арештів з належного йому майна та грошових коштів у виконавчому провадженні № НОМЕР_2;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Савчука К.П. від 22.01.2014 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, про що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 №4406519 від 25.01.2014;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , накладений постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Красноштан І.Л. від 19.10.2020 у виконавчому провадження № НОМЕР_2;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , накладений постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Красноштан І.Л. від 03.12.2020 у виконавчому провадження НОМЕР_2.

Скаргу обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходилось виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 22.03.2013 Оболонським районним судом м. Києва у справі № 2/756/541/13 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1857440 грн., в тому числі: 1088000 грн. - борг на 12.10.2012 згідно розписки від 12.10.2010; 640000 грн. - борг на 15.05.2011 згідно розписки від 15.11.2010; 3% річних у сумі 36000 грн. від суми 800000 грн.; 27200 грн. - 3% річних, від суми 640000 грн.; 36800 грн. інфляційних збитків від 800000 грн., 29440 грн. інфляційних збитків від 640000 грн., а також судового збору у сумі 3219 грн. та 107,30 грн.

22.01.2014 у межах виконавчого провадження НОМЕР_2 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, про що в Державному реєстрі речових прав міститься запис про обтяження усього належного боржнику нерухомого майна №4406519 від 25.01.2014.

19.10.2020 та 03.12.2020 у межах виконавчого провадження НОМЕР_2 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Красноштан І.Л. винесено постанови про арешт грошових коштів боржника ОСОБА_1

11.08.2022 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Красноштан І.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна та доходів, на які можливо звернути стягнення.

Зазначив, що стягувач ОСОБА_2 не має до нього будь-яких майнових претензій у правовідносинах, що виникли з приводу виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.01.2013 у справі № 2/756/541/13 і не заперечує, щоб з усього його майна та грошових коштів були зняті арешти, про що зазначила у своїй заяві від 25.10.2023, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г.

Звернувшись до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження та зняття арешту з грошових коштів, листом від 30.05.2024 він отримав відмову з посиланням на попередній лист від 25.04.2024, яка обґрунтована тим, що ним не сплачений виконавчий збір у розмірі 186076,63 грн.

Разом з тим, постанова про стягнення з нього виконавчого збору ніколи не виносилася, з огляду на що у нього відсутній такий обов`язок.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання зняти арешт з майна та грошових коштів боржника, заінтересована особа: ОСОБА_2 , задволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з належних ОСОБА_1 нерухомого майна та заборони його відчуження та грошових коштів.

Зобов`язано начальника Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього належного ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нерухомого майна та заборону на його відчуження, накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. від 22.01.2014 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, про що у Державному реєстрі речових прав міститься запис про обтяження нерухомого майна № 4406519 від 25.01.2014.

Зобов`язано начальника Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з грошових коштів боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Красноштан І.Л. від 19.10.2020 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Зобов`язано начальника Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з грошових коштів боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Красноштан І.Л. від 03.12.2020 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Посилається на те, що скаржником під час подачі скарги на дії або бездіяльність державного виконавця було пропущено строк на звернення до суду, оскільки від дізнався про порушене ним право 22 листопада 2023 року а скаргу подано 22 квітня 2024 року тобто з пропуском 10 денного строку.

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представник ОСОБА_1 адвокат Медвідь О.П., проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

ОСОБА_2 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегінального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

· у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

· у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на оскарження дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Як убачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2023 року на заяву ОСОБА_3 та 22 квітня 2024 року також на заяву ОСОБА_3 Шевченківським відділом державної виконавчої служби було сформовано відповідь ОСОБА_3 на його запити.

Разом з тим, докази направлення ОСОБА_3 вказаних відповідей в матеріалах справи відсутні, а саме опис з вкладення до листа направленого на поштову адресу, трекінг з підтвердження що лист було направлено саме ОСОБА_3 , тому у суду відсутні можливості встановити факт належної відправки відповідей на скарги ОСОБА_3 .

А тому доводи апеляційної скарги, що апелянтом скаргу було подано з пропуском строку є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Інші обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що апелянтом не доведена наявність підстав для висновку щодо необґрунтованості та незаконності ухвали суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Красноштан Інни Леонідівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А.М. Стрижеус

Судді: О.І. Шкоріна

Л.Д. Поливач