УХВАЛА

24 грудня 2024 року м. Мукачево Справа №303/9735/24 2/303/2078/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про визнання житлового будинку та квартири спільним майном подружжя, в порядку поділу майна визнання права власності на квартиру та 1/3 житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_3 звернулася до суду до відповідача із вищевказаним позовом. Також позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

На підставі ухвали суду від 9 грудня 2024 року передану на розгляд суду позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу належно обґрунтувати клопотання про звільнення її від сплати судового збору, надавши належні та достатні докази (відомості), що характеризують її загальний майновий стан або сплатити судовий збір за заявлену нею позовну вимогу немайнового характеру: визнання майна спільним майном подружжя у сумі 1211,20 грн., та дві вимоги майнового характеру: в порядку поділу майна визнання за позивачем права власності на квартиру в сумі 6574,71 грн (виходячи з вартості квартири 657471 грн); в порядку поділу визнання за позивачем права власності на 1/3 житлового будинку в сумі 2830,72 (виходячи з вартості 1/3 житлового будинку 283071,66 грн). Загальна сума судового збору за трьома вимогами складає 10616,63 грн.

20 грудня 2024 року представник позивача - Стегура Н.Р. звернулася до суду із заявою, в якій просила долучити до матеріалів справи відомості про її майновий стан (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.12.2024) та задоволити її клопотання про звільнення від сплати судового збору.

По відношенню до поданого позивачем клопотання, та наданих суду доказів, що характеризують її загальний майновий стан слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».

Так, частина четверта ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України містить нормативне правило відносно, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до статті 136 Цивільного процесуального кодексу України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих підстав, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість зменшення судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абзаці другому п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За таких обставин, враховуючи характер визначених у позові спірних правовідносин, предмет спору, подані до суду докази та доводи позивача, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, суд вважає за необхідне клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволити частково, а саме - зменшити розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем за позовними вимогами та складає 10616,63 грн. до 5308,00 гривень.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 5308,00 гривень та надати відповідні докази сплати до суду.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі наведено та керуючись ст. ст. 136, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволити частково.

2. Зменшити розмір судового збору за розгляд судом вимог за предметом спору з 10616,63 грн. до 5308,00 гривень.

3. Позовну заяву залишити без руху.

4. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

5. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України

6. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость