Справа № 503/2638/24
Провадження № 2-н/503/62/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., дослідивши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

Заявник подала через свого представника адвоката Петрук С.О. до суду з використанням підсистеми «Електронний суд» заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1/6 частині заробітку платника аліментів на кожну дитину і до досягнення кожною із них повноліття.

При цьому у змісті заяви про видачу судового наказу зазначено ту обставину, що діти постійно проживають разом із матір`ю.

1) Визначено до абзацу першого ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З вище зазначеного виходить, що право на звернення до суду щодо стягнення аліментів має той з батьків, разом з яким проживає дитина.

Таким чином обставина з ким проживають діти має значення для вирішення справи даної категорії, оскільки остання обґрунтовує саму наявність підстави для звернення особи до суду із відповідною заявою, а тому ця обставина підлягає обов`язковому доказуванню заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до пункту 4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи, або їх копії, що підтверджуються обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Петрук С.О. до поданої заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не додано жодних належних документів (довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житлі осіб; копії довідки про реєстрацію місця проживання дитини за тією ж самою адресою, що і зареєстрований заявник; акту обстеження житла з метою встановлення фактичного проживання осіб тощо), які б підтверджували обставину проживання разом з нею дітей на час її звернення до суду та тим самим обґрунтовували наявність підстав для самого її звернення із відповідною вимогою.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

2) У заяві про видачу судового наказу заявлено окремі вимоги про стягнення аліментів у розмірі по 1/6 частині заробітку платника на кожну дитину і до досягнення кожною із них повноліття.

Однак, ч.5 ст. 183 СК України та пункт 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України передбачають, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При цьому, ч.2-3 ст. 183 СК України передбачають, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином суд вважає, що вимога у заяві про видачу судового наказу не відповідає вимогам пункту 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

В свою чергу ч.2 ст. 167 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Ураховуючи зазначене вище вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 161, 163, 165, 167, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику/її представнику, що у відповідності до положень ч.1 ст. 166 ЦПК України, вона має право повторно звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Д. В. Вороненко