Справа № 716/1842/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2024 місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді Вайновської Є.Є.,

секретаря судового засідання Бортніка А.В.,

за участі представника позивачки адвоката Тарновецького В.І.,

представника відповідача адвоката Самокиша В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Сенс Банк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 16.08.2012 між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»), в особі начальника Кіцманського відділення Василькової Г.В., було укладено договір №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну).

Згідно пункту 1.1. договору, банк відкриває поточний рахунок № НОМЕР_1 на суму 70000,00 грн та 5000,00 доларів США по 21% та 10,5% річних відповідно.

16.08.2012 ОСОБА_1 , відповідно до умов договору, внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 70000,00 грн та 5000,00 доларів США, що підтверджується розпорядженням на внесення коштів на вклад від 16.08.2012.

В подальшому, ОСОБА_1 здійснювала поповнення банківського вкладу, а саме:

19.09.2012 на суму 5000,00 грн, після чого сума вкладу складала 75000,00 грн та 5000,00 доларів США;

15.11.2012 за рахунок нарахованих відсотків на суму 3867,00 грн та 132,00 долари США, після чого сума вкладу складала 78867,00 грн та 5132,000 долари США;

15.02.2013 за рахунок нарахованих відсотків на суму 4731,00 грн та 135,00 долари США, після чого сума вкладу складала 83598,00 грн та 5267,00 доларів США;

02.04.2013 на суму 30000,00 грн, після чого сума вкладу складала 113598,00 грн та 5267,00 доларів США;

16.05.2013 за рахунок нарахованих відсотків на суму 6227,00 грн та 138,00 доларів США та на суму 5000,0 грн та 2000,00 доларів США, після чого сума вкладу складала 124825,00 грн та 7405,00 доларів США;

02.07.2013 на суму 30175,00 грн, після чого сума вкладу складала 155000,00 грн та 7405,00 доларів США;

30.08.2013 за рахунок нарахованих відсотків на суму 8815,00 грн, 195,00 доларів США, після чого сума вкладу складала 163815,000 грн, 7600,00 доларів США;

31.10.2013 на суму 30000,00 грн, після чого сума вкладу складала 193815,000 грн, 7600,00 доларів США;

28.11.2013 за рахунок нарахованих відсотків на суму 11081,00 грн та 201,00 долар США та на суму 104,00, після чого сума вкладу складала 205000,00 грн та 7801,00 долар США;

21.01.2014 на суму 20000,00 грн, після чого сума вкладу складала 225000,00 грн та 7801,00 долар США;

18.02.2014 на суму 10000,00 грн, після чого сума вкладу складала 235000,00 грн та 7801,00 долар США;

26.02.2014 за рахунок нарахованих відсотків на суму 13875,00 грн та 201,00 долар США, після чого сума вкладу складала 248875,00 грн та 8002,00 долари США;

17.03.2014 на суму 20000,00 грн, після чого сума вкладу складала 268875,00 грн та 8002,00 долари США;

21.05.2014 за рахунок нарахованих відсотків на суму 17139,00 грн та 210,00 долар США, та на суму 15000,00 грн, після чого сума вкладу складала 301014,00 грн та 8212,00 долари США;

20.06.2014 на суму 5000,00 доларів США, після чого сума вкладу складала 301014,00 грн та 13212,00 доларів США;

17.07.2014 на суму 10000,00 грн, після чого сума вкладу складала 311014,00 грн та 13212,00 доларів США;

31.07.2014 ОСОБА_1 було знято частину вкладу в розмірі 4000,00 долари США, після чого сума вкладу складала 311014,00 грн та 9212,00 доларів США;

28.08.2014 за рахунок нарахованих відсотків на суму 19305,00 грн та 422,00 долари США, після чого сума вкладу складала 330319,00 грн та 9634,00 долари США;

24.09.2014 на суму 20000,00 грн, після чого сума вкладу складала 350319,00 грн та 9634,00 долари США;

30.09.2014 на суму 15000,00 грн, після чого сума вкладу складала 365319,00 грн та 9634,00 долари США;

про що ОСОБА_1 отримувала розпорядження, продовжуючи дію договору№52 банківського вкладу.

Станом на 30.09.2014 у банківській установі ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») зберігався депозит ОСОБА_1 на суму 365319,00 грн та 9634,00 долари США.

В грудні 2014 ОСОБА_1 стало відомо про те, що начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 зникла, привласнивши кошти вкладників.

12.12.2014 ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Укрсоцбанк» про повернення вкладу та отримала відповідь, що вказаний нею договір банківського вкладу не укладався та в ПАТ «Укрсоцбанк» не обліковується.

При цьому, ПАТ «Укрсоцбанк» провів внутрішнє службове розслідування від 06.03.2015 року за фактами допущених співробітниками Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» порушень впродовж 2008 2014 років; за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» відносно начальника Кіцманського відділення Василькової Г.В. було порушено кримінальне провадження.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, було проведено судово-почеркознавчу експертизу документів №98-К від 28.01.2015, згідно якої підписи на договорі №52 банківського вкладу та розпорядженнях виданих ОСОБА_1 від імені банку належать начальнику Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковій Г.В.; судово-технічну експертизу документів №209-К від 24.02.2015, згідно якої відбитки печатки ПАТ «Укрсоцбанк», що нанесені на договорі №52 банківського вкладу та розпорядженнях на внесення коштів на депозит, нанесені кліше печатки банку ПАТ «Укрсоцбанк», зразки якої надано на дослідження.

Таким чином, в період часу з 16.08.2012 по 30.09.2014 начальник Кіцманського відділення Василькова Г.В. шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволоділа коштами ОСОБА_1 , розташованими на банківському вкладі в розмірі 365319,00 грн та 9634,00 долари США, які досі лишаються неповернутими.

Просила стягнути з відповідача АТ «Сенс Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» банківський вклад в розмірі 365319,00 грн та 9634,00 долари США, а також, з урахуванням збільшених позовних вимог, на підставі ст.625 ЦК України 3% річних в розмірі 107381,39 грн та 2831,81 доларів США та інфляційні витрати в розмірі 902710,99 грн за весь час неповернення вкладу.

Ухвалою судді від 27.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

02.10.2024 АТ «Сенс Банк» надав відзив, за яким вимоги ОСОБА_1 не визнав, оскільки ОСОБА_1 не надала належних доказів, які б підтверджували існування між сторонами правовідносин, а також доказів внесення коштів на депозит. Грошові кошти ОСОБА_1 на рахунках банку не обліковуються. Крім того, просив застосувати до вимог ОСОБА_1 пред`явлених в порядку ст.625 ЦК України, позовну давність, яка обмежується трьома роками з дня представлення позову.

Одночасно з відзивом представником АТ «Сенс Банк» було подано ряд клопотань, а саме про залучення для участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, про витребування доказів щодо доходів ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі до розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , які ухвалою суду від 22.10.2024 залишені без задоволення.

Ухвалою від 22.10.2024 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи.

Також представником відповідача одночасно з поданням відзиву було подане клопотання про призначення у цивільній справі комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів та витребування зразків для її проведення з матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , яке перебуває в провадженні суду.

Ухвалою суду від 20.11.2024 в задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовлено. Клопотання відповідача про витребування з кримінального провадження відносно ОСОБА_2 зразків для проведення експертизи повернуте відповідачеві без розгляду.

15.10.2024 представник ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів банку з приводу недоведеності існування правовідносин між банком та ОСОБА_1 .. Наполягав на задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, додав, що дана категорія справ не є новою, з приводу вкладників ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») є усталена практика Верховного Суду, в тому числі і щодо позовної давності, яка не застосовується до вимог щодо повернення вкладу, та, відповідно, до вимог про наслідки несвоєчасного повернення вкладу у вигляді 3% річних, інфляційних витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, аналогічних викладеним у відзиві.

З урахуванням доводів сторін наданих під час розгляду справи та викладених у заявах по суті справи, досліджених письмових доказів, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 16.08.2012 між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») в особі начальника Кіцманського відділення Василькової Г.В., було укладено договір №52 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну)(а.с.67-68).

Згідно пункту 1.1. договору банк відкриває поточний рахунок № НОМЕР_1 та приймає на вклад кошти в сумі 70000,00 грн та 5000,000 доларів США під 21% річних у гривні та під 10,5% річних у доларах США.

Пунктом 1.3 договору визначено, що на депозитний рахунок допускається додаткові внески коштів.

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 16.08.2012, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 70000,00 грн та 5000,00 доларів США (а.с.69).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 19.09.2012, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 5000,00 грн (а.с.70).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.11.2012, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» проценти в розмірі 132,00 долари США, 3867,000 грн (а.с.71).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.02.2013 ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» проценти 4731,00 грн, 135 доларів США (а.с.72).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 02.04.2013, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 30000,00 грн (а.с.73).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 16.05.2013, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 50000,00 грн 2000,00 доларів США, проценти в розмірі 6227,00 грн, 138,00 доларів США (а.с .74).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 02.07.2013, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 30175,00 грн (а.с.75).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 30.08.2013, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» проценти в розмірі 8815,00 грн, 195,00 доларів США (а.с.76).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 31.10.2013, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 30000,00 грн (а.с.77).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.11.2013, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 104,00 грн, проценти 11081,00 грн, 201,00 долар США (а.с.78).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 21.01.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 20000,00 грн (а.с.79).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 18.02.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 10000,00 грн (а.с.80).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 26.02.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» проценти в розмірі 13875,00 грн, 201,00 долар США (а.с.81).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 17.03.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 20000,00 грн (а.с.82).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 21.05.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 15000,00 грн, проценти в розмірі 17139,00 грн, 210,00 доларів США (а.с.83).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 20.06.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 5000,00 доларів США (а.с.84).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 17.07.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 10000,00 грн (а.с.85).

Відповідно до розпорядження на виплату коштів від 31.07.2014, ПАТ «Укрсоцбанк» виплатив ОСОБА_1 з депозиту грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США (а.с.86).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.08.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» проценти в розмірі 19305,00 грн, 422,00 долари США (а.с.87).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 24.09.2014 ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 20000,00 грн (а.с.88).

Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 30.09.2014, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 15000,00 грн; загальна сума вкладу ОСОБА_1 365319,00 грн, 9634,00 долари США (а.с.89).

20.11.2014 ПАТ «Украсоцбанк» звернувся до органів Нацполіції з заявою про вчинення начальником Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г.В. кримінального правопорушення за фактом зловживання службовим становищем, що полягало в отриманні від фізичних осіб протягом тривалого часу грошових коштів, укладення від імені банку договорів банківських вкладів, однак невнесення цих коштів на рахунки банку (а.с.45-46), про що Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області внесено відомості до ЄРДР за №0000622 від 21.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.191 ч.3, 191 ч.4, 191 ч.5, 200 КК України (а.с.45-46).

Договір №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., та ОСОБА_3 , розпорядження на внесення коштів на депозит від 16.08.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 19.09.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.11.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.02.2013 , розпорядження на внесення коштів на депозит від 02.04.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 16.05.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 02.07.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30.08.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 31.10.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.11.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 21.01.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 18.02.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 26.02.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 17.03.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 21.05.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 20.06.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 17.07.2014, розпорядження на виплату коштів від 31.07.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.08.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 24.09.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30.09.2014 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000622 від 21.11.2014 відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.191 ч.3, 191 ч.4, 191 ч.5, 200 КК України та зберігаються в матеріалах кримінального провадження (а.с.52-54).

Відповідно до висновку експерта №98-К від 28.01.2015 у кримінальному провадженні №0000622 від 21.11.2014 відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.191 ч.3, 191 ч.4, 191 ч.5, 200 КК України та зберігаються в матеріалах кримінального провадження, підпису у договорі №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., та ОСОБА_3 , у графах «Від імені банка» та навпроти прізвищ « ОСОБА_2 », « ОСОБА_4 », у розпорядженні на внесення коштів на депозит від 16.08.2012, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 19.09.2012, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 15.11.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.02.2013 , розпорядженні на внесення коштів на депозит від 02.04.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 16.05.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 02.07.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 30.08.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 31.10.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.11.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 21.01.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 18.02.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 26.02.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17.03.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 21.05.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 20.06.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17.07.2014, розпорядженні на виплату коштів від 31.07.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 28.08.2014, розпорядженні виконані однією особою ОСОБА_2 (а.с. 88-152).

Відповідно до висновку експерта №209-К від 24.02.2015 року, у кримінальному провадженні №0000622 від 21.11.2014 відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.191 ч.3, 191 ч.4, 191 ч.5, 200 КК України та зберігаються в матеріалах кримінального провадження, відбитки печатки «м. Київ * України * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» у розпорядженні на внесення коштів на депозит від 21.05.2014, нанесені кліше печатки «м. Київ * Україна *ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * «УКРСОЦБАНК», зразки якої надані на дослідження; відбитки печатки «м. Київ * України * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1» у договорі №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, у розпорядженні на внесення коштів на депозит від 16.08.2012, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 19.09.2012, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 15.11.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.02.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 02.04.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 16.05.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 02.07.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 30.08.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 31.10.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.11.2013, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 21.01.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 18.02.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 26.02.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17.03.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 20.06.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17.07.2014, розпорядженні на виплату коштів від 31.07.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 28.08.2014, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 24.09.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30.09.2014 (вечірня каса) нанесені кліше печатки «м. Київ * України * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1», зразки якої надані на дослідження (а.с.153-216).

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує вимоги до форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

У частині 3 статті 1060 ЦК України зазначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

За частиною 2 статті 1070 ЦК України, проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (частина 5 статті 1061 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина статті 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що є недопустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг, страхування тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц зроблено наступні висновки : «договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті). Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми».

Як зазначалося, на підтвердження укладення договору банківського вкладу позивачкою надано договір №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., та ОСОБА_3 , розпорядження на внесення коштів на депозит від 16.08.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 19.09.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.11.2012, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15.02.2013 , розпорядження на внесення коштів на депозит від 02.04.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 16.05.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 02.07.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30.08.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 31.10.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.11.2013, розпорядження на внесення коштів на депозит від 21.01.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 18.02.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 26.02.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 17.03.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 21.05.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 20.06.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 17.07.2014, розпорядження на виплату коштів від 31.07.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 28.08.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 24.09.2014, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30.09.2014.

Пунктом 1.1. вищевказаного договору №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, визначено, що банк відкриває поточний рахунок № НОМЕР_1 за змістом «Депозитний вклад» на суму 70000,00 грн та 5000,00 доларів США з нарахуванням відсотків в розмірі 21% річних у гривні та 10,5 % річних у доларах США. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору.

Таким чином, під час розгляду справи позивачкою ОСОБА_1 підтверджено факт укладення договору банківського вкладу та подальше внесення коштів на депозитний рахунок, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини на основі договору банківського вкладу, за яким одна сторона розмістила грошові кошти на депозит, а друга зобов`язалася повернути грошові кошти, сплатити проценти в розмірі та на умовах визначених договором.

Загальна сума вкладу ОСОБА_1 , визначена розпорядженням на внесення коштів на депозит від 30.09.2014 становить 365319,00 грн та 9634,00 долари США.

Також під час розгляду справи встановлено, що АТ «Сенс Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», свої зобов`язання за договором №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., та ОСОБА_3 в частині повернення ОСОБА_5 вкладу, сплати процентів в загальному розмірі 365319,00 грн та 9634,00 долари США не виконав, оскільки не спростував доводи позивачки належними доказами, якими могло бути, зокрема, розпорядження на виплату коштів, як то від 31.07.2014.

І на вказані висновки суду не впливають доводи сторони відповідача, щодо неналежності доказу розпорядження.

Пунктом 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах №492 передбачено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час -час її виконання), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №761/18883/15-ц (провадження № 61-20039св18), від 06 червня 2018 року у справі №299/540/15-ц (провадження № 61-21611св18), від 25 вересня 2018 року у справі №753/18070/15-ц (провадження № 61-12582св18).

Як вбачається з розпоряджень на внесення коштів на депозит від 16.08.2012, від 19.09.2012, від 15.11.2012, від 15.02.2013, від 02.04.2013, від 16.05.2013, від 02.07.2013, від 30.08.2013, від 31.10.2013, від 28.11.2013, від 21.01.2014, від 18.02.2014, від 26.02.2014, від 17.03.2014, від 21.05.2014, від 20.06.2014, від 17.07.2014, від 28.08.2014, від 24.09.2014, від 30.09.2014 вони містять обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки банку тощо.

Отже розпорядження видані банком, як і укладений договір, є допустимими та належними доказами по справі.

Недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми договору. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа №463/5896/14-ц).

В постанові від 08 червня 2021 року Великої Палати Верховного Суду по справі №662/397/15-ц зазначено, що з огляду на те, що позивачі правомірно сподівалися на належне оформлення вказаних договорів вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі, особи, винні в порушенні правил банківських операцій, у спірних правовідносинах діяли від імені банку та розпоряджалися на власний розсуд коштами вже після передачі їх на депозит, отже, вчиняли протиправні дії стосовно коштів, які перейшли у власність відповідача. Позивачі не можуть бути відповідальними за порушення, вчинені посадовими особами відповідача, оскільки ними виконані умови укладених угод.

Отже, факт укладення договору банківського вкладу та внесення позивачкою коштів підтверджено належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» недійсним не визнано, тому його чинність презюмується.

Також суд відхиляє доводи сторони відповідача, що обставини у вказаній цивільній справі можуть бути правильно оцінені лише після розгляду кримінального провадження №0000622 від 21.11.2014 відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.191 ч.3, 191 ч.4, 191 ч.5, 200 КК України, оскільки наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, що виникли між сторонами, не спростовує їх існування та не припиняє їх. Про це, зокрема, йдеться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2019 року у справі №662/397/15-ц, провадження № 14-20цс21.

Враховуючи викладене, з відповідача АТ «Сенс Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню банківській вклад за договором №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., та ОСОБА_3 в розмірі 365319,00 грн та 9634,00 долари США, а отже в цій частині позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Сенс Банк» 3% річних від простроченої суми, інфляційних витрат за вкладом у гривні, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Тобто, проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи наведене, три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.

Згідно розрахунку, 3% річних від простроченої суми в порядку ст.625 ЦК України по вкладу у гривнях за період з 13.12.2014 по 29.09.2024 становлять 107381,39 грн; по вкладу у доларах США 2831,81 долар США.

Інфляційні витрати по вкладу у гривнях з грудня 2014 по серпень 2024 становлять 902710,99 грн.

У відзиві та під час судового розгляду представник відповідача заявила про застування наслідків спливу строку позовної давності стосовно вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних витрат за вкладом у гривні.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

У даній справі предметом спору є вимоги про стягнення коштів за договором депозитного вкладу, а нарахування 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України входять до складу грошового зобов`язання, вимоги про стягнення якого нараховані та заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу, а тому на зазначені вимоги позовна давність не поширюється (постанова Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі №363/3965/15, від 30 листопада 2022 року у справі №757/24677/18-ц, від 29 березня 2023 року у справі №607/955/21, від 04 вересня 2024 року у справі №718/2832/23).

Враховуючи викладене, перевіривши правильність наданого позивачкою розрахунку 3 % річних, інфляційних витрат на вклад у гривні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, пред`явлених в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, на суму 3% річних розрахованої за період з 13.12.2014 по 29.09.2024 в розмірі 107381,39 грн та 2831,81 доларів США, на суму інфляційних витрат по вкладу у гривнях, розрахованої за період з грудня 2014 по серпень 2024 в розмірі 902710,99 грн, оскільки позовна давність на вимогу вкладника банку про повернення вкладу не поширюється.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про захист прав споживачів, що полягає у стягненні суми вкладу за договором №52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16.08.2012, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 в розмірі 365319,00 грн та 9634,00 долари США, 3% річних в розмірі 107381,39 грн та 2831,81 доларів США, інфляційних витрат в розмірі 902710,99 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду, що становить 1% від суми позову ( 1375411,38 грн + 12465,81 дол.США*41,34 грн = 1890747,97 грн ), тобто у розмірі 18907,48 грн.

Керуючись ст.ст.4, 15, 16, 509, 526, 608, 610, 625, 1058, 1059, 1060, 1061, 1068, 1070 ЦК України, ст.ст.1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст.ст.1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів, задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), неповернутий вклад в розмірі 365319,00 грн та 9634,00 доларів США, 3% річних в розмірі 107381,39 грн та 2831,81 доларів США, інфляційні втрати в розмірі 107381,39 грн, а всього 1375411 (один мільйон триста сімдесят п`ять тисяч чотириста одинадцять) гривень 38 копійок, 12465 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять) доларів США 81 цент.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) на користь держави судовий збір в розмірі 18907 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 48 грн копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 20.12.2024.

Суддя О.Є. Вайновська