РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря с/з Карпішиної С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1268. При цьому, одним із попередніх власників була приватизована земельна ділянка за вказаною адресою, а саме на замовлення ОСОБА_5 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. За матеріалами технічної документації встановлено, що площа даної земельної ділянки становить 0,0948 га, цільове використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, землекористувач ОСОБА_5 . Ділянці присвоєно кадастровий номер. Рішенням Житомирської міської ради №511 від 28.12.2007 року земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_5 , після смерті якого право власності на житловий будинок перейшло до ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-586 від 11.05.2011 року. Вже після смерті ОСОБА_6 право власності на житловий будинок перейшло до ОСОБА_3 на підставі рішення Корольовського районного суду від 03.05.2015 року у справі №296/9800/14-ц, натомість право власності на земельну ділянку не переходило. Згодом ОСОБА_3 продав по 1/2 житлового будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі договорів купівлі-продажу від 18.08.2016 року. Право власності на земельну ділянку до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не переходило. В свою чергу, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подарували свої частини житлового будинку позивачу ОСОБА_1 .

З огляду на викладене у позовній заяві, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0948 га з кадастровим номером :04:025:0007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове використання: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача - Житомирської міської ради надано відзив на позовну заяву, у якому остання просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень представник Житомирської міської ради зазначила, що рішенням сесії Житомирської міської ради від 18.07.2002 №40 ОСОБА_9 передано у власність земельну ділянку площею 0,0699 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням сесії Житомирської міської ради від 29.10.2003 №274 ОСОБА_10 передано у власність земельну ділянку площею 0,0699 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням сесії Житомирської міської ради від 28.12.2007 №511 ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,0948 га адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. За інформацією, отриманою з реєстру речових прав, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, належав житловий будинок загальною площею 76,2 кв.м, розташований по АДРЕСА_2 . Вказані відомості відображені в рішенні Корольовського районного суду від 03.03.2015 по справі № 296/9800/14-ц. Правовий статус земельної ділянки на переконання відповідача, залишається невизначеним, оскільки ОСОБА_5 , його син ОСОБА_11 (який успадкував згідно свідоцтва на право на спадщину №1-587, як стверджує позивач) вже померли, син ОСОБА_11 не переоформив земельну ділянку, в той час коли щодо нерухомого майна - будинку, що розташований на ній, вже вчинено декілька правочинів, в тому числі й реєстраційних дій. В подальшому гр. ОСОБА_3 (син ОСОБА_11 ) продав по 1/2 частині будинку громадянам ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , котрі подарували будинок по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі. Як прослідковується з матеріалів справи (зокрема: згідно договору дарування від 13.12.2016 р. №1268, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2016), що гр. ОСОБА_1 отримала в дар житловий будинок 76,2 кв.м по АДРЕСА_2 , проте в документах не висвітлено на якій земельній ділянці він розташований. Тому станом на 2016 рік ОСОБА_1 було відомо про юридичну невизначеність земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази її приналежності до числа спадкоємців.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Сищука В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача - Житомирської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, та оцінивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Житомирської міської ради від 28.12.2007 року №511 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, безоплатно передано у власність (приватизовано) та надано в оренду земельні ділянки згідно з додатками, зокрема, ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,0948 га за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14).

Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку за указаною вище адресою, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських будівель підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 43).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, спадщину після смерті якого прийняв син спадкодавця ОСОБА_6 (а.с. 55).

11.05.2011 року ОСОБА_6 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку із кадастровим номером :04:25:0007 площею 0,0948 га за цією ж адресою (а.с. 69, 70).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 79).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулись ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 74, 78 зворот, 88).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2015 року у справі №296/9800/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання права власності на житлове приміщення в порядку спадкування визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (а.с. 14а-15).

18.08.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 укладено договори купівлі-продажу частини житлового будинку, за умовами яких останні прийняли у власність по 1/2 частині житлового будинку за АДРЕСА_1 (а.с. 19-20).

На підставі договору дарування житлового будинку від 13.12.2016 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.І., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_4 , що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 4-5).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За частинами першою, другою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, набувши на підставі договору дарування право власності на житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , має також право і на отримання у власність земельної ділянки площею 0,0948 га з кадастровим номером :04:025:0007, цільове використання: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, на котрій розташований зазначений будинок та право власності на яку не було переоформлене попередніми власниками.

З огляду на викладене, керуючись статтями 2-5, 10-13, 76-82, 89, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0948 га з кадастровим номером :04:025:0007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове використання: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Житомирська міська рада, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2.

Третя особа 1: ОСОБА_2 , адреса: російська федерація, АДРЕСА_6 .

Третя особа 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 .

Третя особа 3: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_8 .

Суддя