ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року місто Чернівці справа №718/1972/23

провадження №22-ц/822/90/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисак І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Факас А.В.

за участю: представника відповідача Самокиша В.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «СенсБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс-Банк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення банківського вкладу та процентів), ухвалене під головуванням судді Мінів О.І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення банківського вкладу та процентів).

Посилалася на те, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» (наразі АТ «Сенс Банк») в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Васильковою Г.В., 30 грудня 2013 року було укладено Договір банківського вкладу «Інвестиційний» №48/2 (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально мультивалютний), предметом якого було те, що банк продовжує дію договору за №48/2 вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № НОМЕР_1 на суму 156 000 грн.

Строк дії договору продовжувався відповідно до ч.4 ст.1060 ЦК України. У відповідності п.1.2 Договору «внесення Клієнтом грошових коштів підтверджується Банком шляхом видачі розпорядження та договору». Згідно до п.1.3. Договору на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

Відповідно до п.3.3.1 Договору клієнт має право отримати суму депозитного вкладу та суму нарахованих процентів згідно умовами цього договору. Ці та інші умови договору скріплені особистими мокрими підписами та печаткою банку.

Так, станом на час звернення до суду з даним позовом відповідач суму вказаних депозитних вкладів та нараховані відсотки їй не повернула.

Зазначає, що у жовтні-листопаді 2014 року ОСОБА_2 зникла, на зв`язок не виходила, а згодом Кіцманське відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» перестало існувати.

Так, 21 листопада 2014 року зареєстроване кримінальне провадження №0000622 відносно ОСОБА_2 за ч.3, 4, 5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України - зловживання своїм службовим становищем.

Правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року стало АТ «Альфа-Банк», який з 12 вересня 2022 року змінив назву на АТ «Сенс Банк».

Вважає, що банк зобов`язаний повернути їй суму банківського вкладу.

Крім того, звертається з вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання з 08 червня 2017 року з урахуванням встановлення карантину на території України з 12 березня 2020 року у межах строку позовної давності.

Таким чином, період з 08 червня 2017 року по 08 червня 2023 року має місце прострочення виконання грошового зобов`язання на суму в національній валюті і повинні бути нараховані інфляційні витрати. Загальний індекс інфляції за період з червня 2017 по квітень 2023 року - 1,84488344, отже інфляційне збільшення становитиме 156 000,00 * 1,84488344 - 156000,00 = 131801,80 грн.

Окрім того, в період з 08 червня 2017 року по 08 червня 2023 року має місце прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 156000,00 в національній валюті гривні, на яку має бути нараховано 3% річних, що розраховується за формулою (Проценти) + (Сума боргу) * (Процентна ставка(%) ) / 100% * (Кількість днів у році) та становить 28 085, 57 грн.

Вважає, що стягненню підлягає неустойка (пеня), згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у розмірі 3% вартості послуги Договору №48/2 від 30 грудня 2013 року, яка зазначена у п.1.2 договору у розмірі 28% річних, та складає 43680 грн. за кожен день прострочення зобов`язання за період з 08 червня 2017 року по 08 червня 2023 року, всього 2191 день. Отже, пеня за цим договором становить: 43680*0.03*2191=2871086,40 грн.

Просила стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 суму неповернутого банківського вкладу у розмірі 156 000,00 гривень, інфляційні втрати у розмірі 131 801,80 грн., 3% річних в сумі 28 085, 57 грн., пеню у розмірі 2 871 086,40 грн. за Договором №48/2 від 30 грудня 2013 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення банківського вкладу та процентів) задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Сенс-Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість по неповернутому банківському вкладу за Договором №48/2 від 30 грудня 2013 року, у розмірі 156 000 (сто п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок, інфляційні втрати у розмірі 131 801 ( сто тридцять одна тисяча вісімсот одна) гривня 80 копійок, три проценти річних в розмірі 28 085 (двадцять вісім тисяч вісімдесят п`ять) гривень 57 копійок, а також пеню у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, а всього стягнуто 615 887 ( шістсот п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 37 копійок.

Стягнуто з АТ «Сенс-Банк» на користь держави 6 158 (шість тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 87 копійок судового збору.

Повний текст рішення складено 17 листопада 2023 року.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги апеляційної скарги

Акціонерне товариство «Сенс Банк» в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Посилалося на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що судом прийнято рішення з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки позивач не є споживачем і договірних відносин між сторонами немає.

Вважає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про залучення третіх осіб, про витребування доказів та про відвід судді, оскільки відбулось втручання в автоматизований розподіл судових справ.

Зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано матеріально-правові норми права, які встановлюють за яких обставин договір банківського вкладу вважається укладеним та як саме має бути оформлений касовий документ на підтвердження внесення коштів на рахунок.

Внесення грошової суми не підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Вказують, що оскільки недодержана письмова форма договору банківського вкладу, цей договір є нікчемним.

Зазначає, що неможливо нараховувати та стягувати 3% річних, інфляційні втрати та пеню за договором який є нікчемним.

Крім цього, суд безпідставно стягнув пеню у розмірі 300 000 грн. за несплату відсотків по нікчемному договорі №48/2 від 3 грудня 2013 року, незважаючи на те, що за твердженнями самої позивачки вона отримувала відсотки за цим договором.

Позивач не має статусу потерпілої у рамках кримінальної справи відносно ОСОБА_2 , а тому суд безпідставно посилався на матеріали кримінальної справи.

Вказує, що позивачем пропущено 3-річний строк звернення до Банку з вимогами про стягнення коштів за договором та стягнення 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, суд стягнув 3% річних та інфляційні втрати за 6 років, не врахувавши що продовження строку позовної давності з 02 квітня 2020 року на період дії карантину не надає можливість стягувати 3% річних, інфляційні втрати за майже 6 років.

Більше того, позивач вважає, що його права порушені з 2014 року, тобто 3-річний строк позовної давності пропущено ще в 2017 році.

Крім цього, в період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а тому банк також звільнений з 24 лютого 2022 року від сплати відповідальності за ст.625 ЦК України.

Вважають, що рішення ухвалене судом першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказала, що позиція банку якому вона як людина похилого віку, якій зараз 84 роки довірила всі свої заощадження є хитрим способом уникнути виконання своїх зобов`язань.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду оригінал договору банківського вкладу від 30 грудня 2013 року, який скріплений печаткою.

Необлікування банком тих коштів які вона їм надала не може вважатись недодержанням сторонами письмової форми відповідного договору банківського вкладу. В самому договорі вказано, що видача договору є підтвердженням внесення клієнтом грошових коштів.

Крім цього, до 2014 року проблем з вкладом не було, оскільки позивач отримувала відсотки.

Посилання відповідача на порушення судом норм процесуального права є лише формальними приводами для оскарження законного та справедливого рішення.

Вважає доводи апелянта помилковими.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про день час та місце розгляду справи (а.с.154), в судове засідання не з`явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила, а тому колегія суддів прийшла до висновку розглядати справу у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

30 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення банку Васильковою Г.В., укладено Договір №48/2 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально - мультівалютний), на суму 156 000,00 грн. з нарахуванням відсотків в розмірі 28% річних.

Згідно із умовами договору п.1.2 внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. Депозитний вклад залучається на строк з 30 грудня 2013 року по 30 грудня 2014 року включно (а.с.10-11).

Пунктом 1.3. Договору визначено, що на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

Кожен аркуш Договору скріплений підписами сторін, де також міститься відтиск печатки Укрсоцбанку.

20 листопада 2014 року начальник Управління банківської безпеки ПАТ «Укрсоцбанку» Л.Тарасович звернувся до Кіцманського РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про вчинення злочину, у зв`язку із тим, що 20 листопада 2014 року в ході проведення попередньої перевірки встановлено, що начальник Кіцманського відділення №933 ОСОБА_2 , зловживаючи своїм службовим становищем, на протязі тривалого часу отримувала у фізичних осіб значні суми коштів, як у гривні, так і у іноземній валюті, і від імені банку заключала з ними фіктивні депозитні угоди. При цьому кошти на банківські рахунки не надходили, але угоди завірялися її підписом та банківською печаткою. ОСОБА_2 періодично цим особам виплачувались депозитні проценти. Просив прийняти заяву про злочин та розпочати досудове розслідування за фактом вчинення дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.190-192 КК України (а.с.13).

Судом також встановлено, що відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, внесеному в ЄРДР 21 листопада 2014 року, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191ч.3, ст.191ч.4. ст.191ч.5, ст.200 ч.2КК України. Справа перебуває на розгляді в Заставнівському районному суді Чернівецької області, обвинувачена ОСОБА_2 оголошена в міжнародний розшук, проводиться спеціальний судовий розгляд (а.с.12).

06 березня 2015 року Управлінням банківської безпеки у Західному регіоні (м.Львів) Департаменту безпеки ПАТ «Укрсоцбанк» проведено службове розслідування за фактом порушень, допущених співробітниками Кіцманського відділення №933 у Подільському регіоні ПАТ «Укрсоцбанк», які мали місце впродовж 2008-2014 років. Встановлено, що ОСОБА_2 з 2001 року (Наказ №34-ОС від 14.08.2001 року) по теперішній час обіймає посаду начальника Кіцманського відділення №933 Департаменту роздрібних продажів у Подільському регіоні центру роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.14-15).

Відповідно до п.34 Посадової інструкції, з якою ОСОБА_2 ознайомлена 28 жовтня 2010 року, до її обов`язків відноситься затвердження підписом документів фінансового, розрахункового характеру, листів, договорів відповідно до наданої довіреності.

Згідно довіреності, ОСОБА_2 надано право від імені Банку укладати договори банківського вкладу на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом підписання заяв про розміщення депозиту (а.с.14-22).

У зв`язку із реорганізацією правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанку» з 15 жовтня 2019 стало АТ «Альфа-Банк», яке з 30 листопада 2022 року змінило найменування на АТ «Сенс Банк» (а.с.23).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами факт укладення договору банківського вкладу та внесення нею коштів на депозит, які банком на вимогу вкладника не було повернуто.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який

не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

Щодо підтвердження факту укладання договору банківського вкладу

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

У статті 1059 ЦК України врегульовані питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з частиною першою статті 1064 ЦК України укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою.

Ощадний (депозитний) сертифікат підтверджує суму вкладу, внесеного у банк, і права вкладника (володільця сертифіката) на одержання зі спливом встановленого строку суми вкладу та процентів, встановлених сертифікатом, у банку, який його видав (частина перша статті 1065 ЦК України).

Пунктом 11 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) від вкладників підтверджується договором банківського вкладу. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею відповідного документа або ощадного сертифіката.

Відповідно до пункту 7 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492, в редакції, чинній на час укладення договору банківського вкладу), умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Договір банківського рахунка, договір банківського вкладу та договір рахунка умовного зберігання (ескроу) укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Банк зобов`язаний надати клієнту в спосіб, визначений банком і клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею відповідного документа або ощадного (депозитного) сертифіката.

Пункт 103 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Так, договір банківського вкладу між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі. Фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок. Банк видає фізичній особі на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок документ згідно з внутрішніми документами банку.

Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Квитанція (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Виходячи з наведеного, договір банківського вкладу є реальним, оплатним і є укладеним із моменту прийняття банком від вкладника грошових коштів (вкладу). Правовідносини щодо банківського вкладу (депозиту) є формалізованими, чітко врегульованими законодавством. Виникнення та оформлення таких правовідносин між фізичною особою та банком пов`язується з послідовністю відповідних дій і юридичних фактів, з додержанням унормованої процедури.

Вкладник і банк повинні укласти в письмовій формі договір банківського вкладу, вкладник повинен ініціювати переказ коштів, передати ці кошти саме банку, тож повинен внести їх до каси банку із зарахуванням на конкретний відкритий у банку рахунок, із обов`язковим оформленням банком заяви на переказ готівки та з видачею клієнту (вкладнику) на підтвердження цього факту ощадної книжки, сертифіката або іншого відповідного банківського документа (розпорядження). Банк, своєю чергою, зобов`язаний прийняти безпосередньо від вкладника (оскільки той діяв особисто) такі кошти, оформити та облікувати відповідні операції і кошти встановленим порядком.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 виходила із того, що нею 30 грудня 2013 року був укладений із ПАТ «Укрсоцбанк» договір банківського вкладу і вважаючи своє право порушеним, позивачка виходила з наявності між сторонами договірного зобов`язання і діяла на свій захист саме як сторона договору банківського вкладу (вкладник), з відповідних цьому підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на підтвердження укладення з банком депозитного вкладу надала суду тільки Договір №48/2 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально - мультівалютний) від 30 грудня 2013 року.

Згідно вказаного Договору 30 грудня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення банку Васильковою Г.В. та ОСОБА_1 було укладено Договір №48/2 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально - мультівалютний), на суму 156 000,00 грн. з нарахуванням відсотків в розмірі 28% річних. У відповідності до п.1.3. Договору на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються. Депозитний вклад залучається на строк з 30 грудня 2013 року по 30 грудня 2014 року включно (а.с.10-11).

Згідно із умовами договору, зокрема пунктом 1.2 передбачено, що внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору (а.с.10-11).

Будь якого розпорядження про внесення ОСОБА_1 грошових коштів на депозитний рахунок в матеріалах справи немає.

Крім цього, посилання позивача ОСОБА_1 на ту обставину, що вона до 2014 року по вказаному вкладу отримувала відсотки, не підтверджуються жодними доказами та такі докази відсутні в матеріалах справи.

Наданий позивачем Договір від 30 грудня 2013 року не може підтверджувати внесення ОСОБА_1 коштів на депозитний рахунок та укладення між сторонами договору банківського вкладу.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення договору банківського вкладу та внесення грошової суми на її вкладний (депозитний) рахунок, враховуючи, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею відповідного документа або ощадного сертифіката (розпорядження).

Суд першої інстанції у своєму рішенні прийшов до помилкового висновку, що відповідно до договору банківського вкладу від 30 грудня 2013 року, банк прийняв від вкладника грошові кошти в розмірі 156 000 грн. та відкрив вкладнику вкладний (депозитний) рахунок, відобразивши лише умови підписаного договору. При цьому, суд не встановив факту внесення коштів до каси банку, які б підтверджувались розпорядженням, про що вказано в п.1.2 Договору, а отже не встановив факту реального прийняття коштів банком.

Аналогічна практика висловлена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2023 року у справі № 308/9488/21.

Щодо наведеної в рішенні суду першої інстанції практики Верховного Суду, то така практика не є аналогічною з обставинами наявними в даній справі, оскільки у всіх справах де рішення прийнято на користь вкладників містились саме розпорядження про внесення коштів до каси банку підписані ОСОБА_2 та скріплені печаткою банку, зокрема це постанови Верховного Суду у справах №718/2329/22, №718/1791/22, 727/5691/22.

Таким чином, суд апеляційної інстанції врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах касаційного суду і прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про повернення банківського вкладу за договором №48/2 від 30 грудня 2013 року.

Вимоги щодо стягнення 3% відсотків річних та пені є похідними від вимоги про повернення банківського вкладу, а тому також не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції наведеного не врахував і вирішив спір із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Доводи апеляції відповідача за оцінкою дійсних обставин, доказів і матеріалів справи в сукупності та взаємозв`язку знайшли своє підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, не впливають на вирішення спору.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року), через що колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку решті доводів апеляційної скарги.

Щодо стягнення судового збору

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача (частина перша, друга статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційний суд в мотивувальній частині постанови прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ «Сенс-Банк» задовольнити, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 141, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення банківського вкладу та процентів) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 9238,31 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2024 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк