КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/265/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Фінагеєва І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

30 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дуленко Ольги Олегівни, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про визнання недійсним шлюбного договору,

за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

16 січня 2024 року по справі Київським апеляційним судом було ухвалено постанову, якою було відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2023 року та частково задоволено апеляційну скаргу на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року.

22 січня 2023 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подав заяву про ухвалення додаткового рішення по справі та просив стягнути на користь відповідача з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., які були понесені при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, колегія дійшла висновку про часткове задоволення поданої заяви.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив додаткове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В статті 133 ЦПК України передбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В ч. 6 ст. 137 ЦПК України закріплено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Адвокат Гайдай О.Д. здійснював представництво інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі Договору про надання правничої допомоги №02/10/2022 від 23.10.2022 та Додаткової угоди №8 від 07 листопада 2023 року.

В Акті №8 про виконання робіт відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 17 січня 2023 року не визначено переліку послуг по представництву інтересів клієнта під час апеляційного перегляду справи, а зазначено лише загальну вартість послуг згідно додаткової угоди №8 до Договору про надання правничої допомоги №02/10/22 від 22.10.2022.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

В ч. 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Колегія суддів, визначаючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, застосовує критерій реальності таких витрат.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує такі критерії. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В даній справі на стадії апеляційного провадження представник відповідачів - ОСОБА_7 подав відзив на апеляційні скарги та брав участь в 1 судовому засіданні.

За таких обставин заяву ОСОБА_3 про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги слід задовольнити частково та з урахуванням обсягу наданих послуг та складністю справи слід стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Керуючись ст. 270, 382 ЦПК України, суд

постановив:

ухвалити по справі додаткову постанову, якою заяву ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2024 року.

Головуючий

Судді