Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/13357/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Могильницька Ірина Михайлівна

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.

встановив:

У вересні 2024 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, що продовжує навчання, у розмірі частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

На обґрунтування позову вказувала, що її матір ОСОБА_3 та її батько ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі із 07.10.2000 року по 16.06.2016 року. На даний час вона є повнолітньою дочкою відповідача, продовжує навчатися на бюджетній формі навчання в Українському державному університеті ім. Михайла Драгоманова на денній формі навчання, не має можливості влаштуватися на роботу щоб самостійно отримувати заробіток.

Її матір має групу інвалідності та потребує дуже великих коштів на хірургічне втручання та реабілітацію, а також перебуває на постійній дороговартісній підтримуючій терапії. Крім того, на утриманні матері ще перебуває неповнолітня сестра позивача. Враховуючи ці факти, матір не в змозі надавити їй матеріальну допомогу. Відповідач офіційно працевлаштований, не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, непрацездатних батьків на його утриманні немає, тому він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь повнолітньої дочки, яка продовжує навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 09.09.2024 року і до закінчення навчання 30.06.2028 року. В решті вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач у своєму відзиві посилається на факт того, що позивач є власником 1/4 ідеальної частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про передачу права власності на частину квартири, у зв`язку з припиненням права на аліменти на дітей від 09.12.2016 року. Даний договір дійсно існує і був заключений 06.12.2016 року між відповідачем та матір`ю ОСОБА_3 у зв`язку з припиненням права на аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . В згаданому договорі вказано, що згідно з умовами договору право на аліменти припиняється з моменту укладання договору і до повноліття дітей, тому даний договір ніяк не впливає на аліменти на повнолітніх дітей. Звертає увагу суду, що дана квартира була передана у власність двох неповнолітніх дітей в рахунок шаленої заборгованості по сплаті аліментів зі сторони відповідача.

Відповідач спирається на те, що додаткові витрати не виправдані, оскільки позивач не надавала доказів стосовно свого проживання в гуртожитку або орендованій квартирі. При вступі в ВНЗ позивач одразу подала заявку на заселення до гуртожитку, але, на жаль, в хвилю першочергового поселення вона не попадає, оскільки право на першочергове поселення мають студенти у яких є відповідні пільги (діти або родичі загиблих під час повномасштабного вторгнення, діти сироти тощо), або ж студенти які мають статус внутрішньо переселених осіб, тому на даний момент вона перебуває в черзі на поселення в гуртожитку і очікує такого заселення. Також відповідач згадав факт того, що у власності матері позивача - ОСОБА_3 перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на дану квартиру було отримано 22.09.2022 року, до того, як у її матері було виявлено серйозну хворобу, яка вимагає дорого вартісного лікування і хірургічного втручання. Оскільки, після встановлення діагнозу всі кошти родини були на спрямовані на лікування хвороби, то матеріальне становище стало вкрай скрутне. Оскільки дана квартира була придбана в новобудові, то зробити там ремонт і встановити необхідні комунікації для проживання просто неможливо, оскільки це потребує великих матеріальних витрат. Саме тому проживати, на даний момент, в цій квартирі просто неможливо, тому, наразі, вона проживає в орендованій квартирі.

Звертає увагу на те, що факт того, що на утриманні відповідача перебувають його дружина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також її неповнолітній син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 не є правдивими. У справі відсутні докази того, що ОСОБА_5 є непрацездатною особою і не має змоги забезпечувати себе сама, тому вказаний факт, що вона перебуває на утриманні у відповідача є недостовірним, а отже не може враховуватися при винесенні рішення по даній справі. Також, факт утримання неповнолітнього ОСОБА_6 не є правдивим, оскільки в графі батько свідоцтва про народження вказаний його біологічний батько ОСОБА_7 . Доказів того, що його біологічний батько позбавлений батьківських прав або має іншу поважну причину для неутримання свого біологічного сина наведено не було. Тому необхідність відповідача утримувати ОСОБА_6 не є правдивою, і була наведена саме для того, що ввести суд в оману.

Також відповідач попросив суд врахувати стан його здоров`я при винесенні рішення по справі, а саме те, що він має хронічне захворювання хребта і потребує операційного втручання. Зауважує, що консультацій висновок від лікаря ОСОБА_8 не містить в собі інформації про необхідність оперативного втручання, а в рекомендаціях лікаря вказано лише консервативне лікування за допомогою медикаментозних препаратів.

Відповідач також не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права та просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач не надала доказів виникнення у відповідача обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатись після досягнення повноліття. Позивач не сплачує за навчання у ВНЗ, має стипендію, нею не подаються докази потреби у матеріальній допомозі зі сторони батька протягом жовтня 2022 року жовтня 2024 років. Таким чином, розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на своє утримання ніяким чином не обґрунтовані, а необхідність отримання від відповідача матеріальної допомоги не підтверджено належними та допустимими доказами.

Вказує, що як зазначав відповідач у відзиві на позовну заяву, у власності позивача знаходиться нерухоме майно: ідеальних часток квартири АДРЕСА_3 . Зазначена обставина не була взята до уваги судом першої інстанції попри надання до відзиву відповідачем копії договору про передачу права власності на частину квартири, у зв`язку з припиненням права на аліменти на дітей.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не було взято до уваги, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Щодо матері позивача, слід брати до уваги відсутність доказів того, що остання бере участь в утриманні позивача. Позивачем зазначено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3-ої групи, їй протипоказана важка праця. Пропри це, матір позивача також має можливість надавати донці утримання до досягнення нею 23-річного віку, адже володіє у місті Києві квартирою за адресою: у АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2022 року. Зазначене спростовує скрутне фінансове становище матері позивача, адже вартість придбаної квартири значно перевищує рівень доходів, про які зазначає позивач.

Вважає, що суд має звернути увагу на наступні факти: позивач є власником ідеальних часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про передачу права власності на частину квартири, у зв`язку з припиненням права на аліменти на дітей від 09 грудня 2016 року; позивач навчається на бюджетній формі навчання та отримує студентську стипендію, яка забезпечує покриття необхідних витрати по навчанню, підручниках та необхідних студенту матеріалах; позивач не надає доказів проживання у гуртожитку ВНЗ або орендованій квартирі. Попри це у власності матері позивача ОСОБА_3 знаходиться квартира у АДРЕСА_2 ; на утриманні відповідача знаходиться його дружина та її неповнолітній син, тому сплата аліментів у розмірі 1/6 частки від заробітку поставить сім`ю відповідача у скрутне матеріальне становище; відповідач має хронічне захворювання хребта та потребує оперативного лікування, тому його стан здоров`я має бути врахований при прийнятті судом рішення у справі.

Додає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було порушено норми ст. 199 СК України. Ухвалюючи рішення Богунський районний суд міста Житомира зобов`язав відповідача сплачувати аліменти не до досягнення позивачем 23-річного віку, а до закінчення навчання 30.06.2028 року. Позивач, ОСОБА_1 , досягне 23-річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_4 . З цією датою припиняється обов`язок батьків утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позивач скористалася своїм правом та подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

На спростування доводів апеляційної скарги вказує, що вона була забезпечена академічною стипендією лише на перший семестр навчання із 01.09.2024 року по 31.12.2024 року, оскільки рейтингового списку стипендіатів на наступний семестр ще не має, вона не може бути впевнена, що на наступний семестр вона буде забезпечена стипендією.

Також стосовно того, що нею не надано доказів потреби у матеріальній допомозі зі сторони батька протягом жовтня 2022-жовтня 2024 років. Дійсно вона не зверталась до батька за допомогою протягом жовтня 2022 жовтня 2024 років, оскільки на той час: по-перше, її матір, ОСОБА_3 , мала змогу повністю утримувати її та забезпечувати всім найнеобхіднішим; по-друге, на той час у її батька, ОСОБА_2 , була протермінована заборгованість по аліментам на неповнолітніх дітей згідно з виконавчим провадженням №45170127 від 22.10.2014, саме тому вона не бачила жодної логіки та необхідності в тому, щоб просити допомоги від батька. На даний же момент життя така необхідність виникла, оскільки вона лишилася абсолютно без сторонньої допомоги. Оскільки для отримання вищої освіти вона має витрачати увесь свій час на навчання, тому не має змоги забезпечувати себе фінансово.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 157796 (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.06.2016 року у справі № 295/12889/15-ц (а.с.18).

ОСОБА_1 є студенткою першого курсу за ступенем «бакалавр», навчається на спеціальності «014 середня освіта (математика)» на денній формі навчання факультету математики, інформатики та фізики УДУ імені Михайла Драгоманова, форма навчання бюджет, період навчання 02.09.2024 року по 30.06.2028 року, що вбачається із довідки №3670/24 від 09.09.2024 року (а.с.20).

Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є особою з інвалідністю третьої групи, інвалідність встановлена на строк до квітня 2025 року, що підтверджується довідкою серії 1ААГ №076855 до акту огляду МСЕК (а.с.16).

04 травня 2019 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.05.2019 року (а.с.33).

Відповідно до консультаційного висновку завідуючого нейрохіргічним відділенням КУ Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського Житомирської обласної ради ОСОБА_2 встановлено діагноз шийний остеохондроз, рекомендовано при відсутності ефекту консервативної терапії оперативне втручання (а.с.31).

Відповідно до консультаційного висновку лікаря-консультанта КНП Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського Житомирської обласної ради ОСОБА_2 встановлено діагноз остеохондроз, спондилоартроз хребта з полісегментарними дегенеративно-дистрофічними дорзальними протрузіями міжребцевих дисків шийного відділу хребта, грудного відділу хребта, поперекового відділу хребта, екструзіями МХД С5-С6, L3-L4; вузлами Шморля грудного відділу хребта, поперекового відділу хребта; стаціонарний тип перебігу, стадія нестійкої ремісії із помірною вертебральною дисфункцією, рекомендовано консервативне лікування (а.с.31 зворот).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16.01.2007 року батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.32).

Відповідно до договору про передачу права власності на частину квартири у зв`язку із припиненням права на аліменти від 09.12.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє як законний представник від імені малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , маючи намір урегулювати взаємовідносини щодо обов`язку по утриманню малолітніх дітей відповідно до статті 190 СК України дійшли згоди про припинення права на аліменти на дітей у зв`язку із набуттям малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , права власності на ід. частину квартири АДРЕСА_3 (а.с.54-57).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.10.2024 року вбачається, що матері позивача на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.76-77).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що з огляду на рівний обов`язок обох батьків по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення дочкою навчання.

Колегія не в повній мірі може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199 ,200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Потреба повнолітньої ОСОБА_1 у матеріальній допомозі батька витікає з її навчання на денній формі, у зв`язку з чим вона не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи.

Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом.

Встановивши, що повнолітня дочка відповідача продовжує навчатися у вищому навчальному закладі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а її батько ОСОБА_2 перебуває у працездатному віці та має можливість надавати дочці відповідну допомогу, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини його доходів щомісячно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що на утриманні відповідача перебуває його дружина та її неповнолітній син, тому сплата аліментів у розмірі 1/6 частки від заробітку поставить сім`ю відповідача у скрутне матеріальне становище є необґрунтованими.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16.01.2007 року батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Оскільки ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_6 , тому у нього не виникає обов`язку щодо його утримання. Доказів того, що дружина відповідача ОСОБА_9 є непрацездатною особою і перебуває на утриманні чоловіка матеріали справи не містять.

Доводи відповідача про те, що навчання позивача на бюджетній формі навчання та отримання стипендії, яка забезпечує покриття її необхідних витрат на навчання, не свідчать про відсутність у позивача потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням.

Доказів того, що у зв`язку із наявністю хронічного захворювання хребта відповідач несе значні витрати на лікування останнім не надано.

Наявність у власності позивача ідеальних часток квартири АДРЕСА_3 також не свідчить про те, що вона не потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, то колегія суддів констатує, що доказів на підтвердження вартості інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, вартості проживання в гуртожитку, тощо), позивач не надала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині присудження аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, позивачем представлено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню, так як він є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Однак, колегія суддів не може погодитися із визначеним судом періодом стягнення аліментів на повнолітню дочку. Зокрема, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення аліментів до закінчення навчання, тобто 30.06.2028 року.

Відповідно до частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 досягне двадцяти трьох років ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до закінчення свого навчання.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про часткове задоволення позову про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, однак помилився щодо періоду їх стягнення.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення абзацу другого резолютивної частини рішення положенням про присудження стягнення аліментів не більше ніж до досягнення повнолітньою дочкою двадцяти трьох років.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п. 3 ч. 6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Могильницька Ірина Михайлівна, задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 09.09.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення повнолітньою дочкою двадцяти трьох років.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий Судді