Справа №534/1357/24
Провадження №2/534/381/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючої судді Комарової Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Лук`янчикової О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання договору міни дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду зі згаданим позовом до відповідача, в якому просить визнати договір міни квартири від 11.12.1997, а саме: квартири АДРЕСА_1 та укладений між ОСОБА_3 , яка діяла за себе, сина ОСОБА_1 , від імені якого вона діяла як його законний представник та ОСОБА_2 , зареєстрований Комсомольською універсальною біржею за реєстраційним №160 від 11.12.1997 та Кременчуцьким міським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним №295 від 08.01.1998, дійсним. Встановити факт того, що зазначений договір міни квартири від 11.12.1997 належить ОСОБА_1 як співвласнику частки цієї квартири.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.1997 між ОСОБА_3 , що діяла від його імені, на той час неповнолітнього, та ОСОБА_2 був укладений договір міни квартири, зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою та Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним № 295 від 08.01.1998. Згідно вказаного договору міни ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 отримали у приватну власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 . У 2013 році товарна біржа припинила свою діяльність, зазначена квартира не оформлена нотаріально, тому просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним вищевказаний договір міни квартири.

Ухвалою суду від 18.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розгляд справи слухати у її відсутність.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надіслала до суду заяву, в якій підтвердила обставини, викладені у позові, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розгляд справи слухати у її відсутність.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків.

Так, 11.12.1997 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла від імені неповнолітнього сина ОСОБА_1 , був укладений договір міни квартири АДРЕСА_2 , на квартиру АДРЕСА_1 , що був зареєстрований в універсальній товарній біржі від 11.12.1997 під реєстраційним №160, зазначена вище квартира зареєстрована на праві власності покупців в Кременчуцькому МБТІ 08.01.1998 за реєстром №295 в книзі №4 (а.с.9-10). Відповідно до договору міни продавець ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 купили квартиру АДРЕСА_1 . Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її в нотаріальній конторі.

Згідно з ч. 2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Тобто, чинні на час укладення договору міни між позивачем та відповідачем норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в ст. 220 ЦК України, діючого в даний час.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Згідно з ст. 1, 2, 15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних із ним торгівельних операцій.

Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає, що право власності на вищезазначену квартиру виникло у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з моменту укладення договору міни від 11.12.1997 року і зареєстрованого у Кременчуцькому МБТІ за реєстровим номером 295, отже є обґрунтовані підстави визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем частки права власності на придбане нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 715 ЦК України право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 716 ЦПК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Наведений у ч.1 ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним і відповідно до ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою, виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, необхідне заявнику для захисту свого права власності, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 та тим самим здійснити судовий захист його майнових прав.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с.1,2).

З урахуванням того, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд, керуючись ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 50 відсотків мінімального розміру судового збору, встановленого законом станом на день подання позовної заяви за розгляд судом однієї майнової вимоги.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 223, 258, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір міни квартири від 11.12.1997, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що укладений між ОСОБА_3 , яка діяла за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як його законний представник, та ОСОБА_2 , та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею за реєстраційним №160 від 11.12.1997 та Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним №295 від 08.01.1998 р.

Встановити факт того, що договір міни квартири від 11.12.1997 р., а саме: квартири АДРЕСА_1 , що укладений між ОСОБА_3 , яка діяла за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як його законний представник, та ОСОБА_2 , та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею за реєстраційним №160 від 11.12.1997 та Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним №295 від 08.01.1998, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як співвласнику частки цієї квартири.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні Полтавської області повернути ОСОБА_1 сплачений на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 50 %, а саме в сумі 605 грн 60 коп. за квитанцією № 3866-8670-4822-4654 від 28.05.2024 та в сумі 302 грн 80 коп. за квитанцією № 2702-6779-2521-4268 від 28.05.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач:ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .
Третя особа особа:ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3

Суддя Д.Ю. Комарова