ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7128/24
Провадження № 2/210/2160/24
У Х В А Л А

іменем України

25 грудня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папучи Марини Олександрівни про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні,

ВСТАНОВИЛА :

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папучи Марини Олександрівни про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні надійшли до суду 23 грудня 2024 року на підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровськ області від 25 листопада 2024 року за підсудністю.

Ухвала мотивована тим, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру нотаріусів місцезнаходження відповідача зареєстроване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 49/4, що відноситься до Металургійного району міста Кривого Рогу. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України за загальним правилом позов до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що заява скерована до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з порушенням правил виключної підсудності, встановлених ЦПК України, виходячи з наступного.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено виключну підсудність, зокрема позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала до суду заяву про оскарження нотаріальних дій з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 після померлого дідуся ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 55 та статті 124 Конституції України кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів.

Відтак, відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Разом з тим, при розв`язувані питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосувати під час вчинення позову інші норми, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені в статтях 2729 ЦПК України.

У чинній редакції ЦПК України частина 1 статті 30 ЦПК України вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Предметом позову є оскарження постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (на нерухоме майно) та зобов"язання видати таке свідоцтво.

Тобто, спір виник з приводу отримання свідоцтва на право на спадщину на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) у питанні щодо застосування правил виключної підсудності дійшла, зокрема, таких висновків:

- нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення;

- майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав;

- виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, у тому числі й щодо спадкування нерухомого майна;

- спір щодо майнових прав на внерухоме майно відповідно до вимог частини третьої статті 30 ГПК України мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічні висновки щодо пред"явлення позовів щодо нерухомого майна за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності містяться у постановах ВП ВС від 10 квітня 2019 року по справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18), від 04 березня 2020 року по справі № 757/91/19-ц (провадження № 61-19591св19).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

ЦК України у статтях 1261-1265 ЦК України визначає черговість спадкування: у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник звернувся із заявою, предметом якої є оскарження дій нотаріуса з метою отримання свідоцтва про спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 після померлого дідуся ОСОБА_2 .

Тобто, оскарження нотаріальних дій безпосередньо пов`язано з правом на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно.

Будинок АДРЕСА_2 не належить до територіальною юрисдикції Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки знаходиться під юрисдикцією Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до карти-поділу районів у місті.

Згідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Однак, відповідно до положень цивільного процесуального кодексу України, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування судового рішення.

У разі конкуренції норм щодо підсудності - загальної, альтернативної чи виключної - мають застосовуватися правила виключної підсудності, а не загальної чи альтернативної. Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

ОСОБА_1 звернулася до суду за правилами альтернативної підсудності.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому її необхідно повернути до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за правилами виключної підсудності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-19, 23,27-31. 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папучи Марини Олександрівни про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повернути до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю.

Копію ухвали направити позивачу до відому.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О. В. Чайкіна