Справа № 524/8905/24
Провадження № 2-з/524/64/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану його представником (адвокатом) Олійник Лілією Михайлівною, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

20.12.2024 до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла заява ОСОБА_1 , подана його представником (адвокатом) Олійник Л.М., про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 , в межах розміру заявлених позовних вимог у розмірі 150000 доларів США, а саме:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Реєстрі речових прав на нерухоме майно 27046106, ринкова вартість якої становить 736520,00 грн на підставі висновку експерта №65-24 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження від 05.09.2024 за клопотання адвоката заявника;

-накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, ринкова вартість якої становить 5299823,00 грн на підставі висновку експерта №64-24 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження від 05.09.2024 за клопотання адвоката заявника.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що до Автозаводського районного суду м Кременчука подана позовна заява до ОСОБА_2 про стягнення боргу на підставі розписки, наданої ОСОБА_1 .

Заявник стверджує, що сума вартості зазначених квартир не перевищує суму боргу та зазначає, що відповідно до інформації, наявної у Реєстрі речових прав на нерухоме майно, доданої до заяви, прослідковується відчуження нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , починаючи з 2022 року, як наслідок, відповідачкою вчиняються дії, спрямові на ухилення від повернення позики та невиконання рішення суду в майбутньому.

У заяві про забезпечення позову міститься пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі ціни позову - 15000 доларів США, однак прохальна частна заява містить клопотання про не застосування зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви, оцінивши доводи заявника, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана ним після пред`явлення позову до суду. Предметом зазначеного спору є стягнення боргу, тобто грошові кошти, які відповідачка у добровільному порядку позивачу не повернула.

30.08.2024 ухвалою судді відкрите провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 10.10.2024.

10.10.2024 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрите.

14.11.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідачки, відкладено розгляд справи на 28.11.2024, яке не відбулось у зв`язку із відсутністю у прміщенні суду електропостачання.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями п.п.1,2 ч.1, ч.3 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується у тому числі шляхом накладенням арешту на майно. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів призведе до неефективного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог по справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яка наявна в матеріалах справи, слідує, що ОСОБА_2 на праві власності належать квартири щодо яких заявником подано заяву про забезпечення позову.

Заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, посилається на обставини, які б давали підстави вважати, що є загроза порушення його прав, а відтак загроза для утруднення виконання судового рішення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на зміст та обсяг позовних вимог по справі № 524/8905/24, накладення арешту на зазначені квартири є видом забезпечення позову, співмірним із заявленими позовними вимогами. Невжиття таких заходів буде мати наслідком неефективне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, пересвідчившись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, врахувавши надані заявником відомості про об`єкти, на які необхідно накласти арешт, їх власника, місце розташування із зазначенням вартості таких об`єктів, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 .

Щодо клопотання заявника про не застосування зустрічного забезпечення, суд зазначає наступне.

Ч.ч. 1, 2, 3 ст.154 ЦПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), яке застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Цією статтею визначено випадки, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність обов`язкових підстав для застосовування зустрічного забезпечення, оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та володіє майном, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Крім того, суду надані докази майнового стану позивача.

Ураховуючи зазначене, обставини цивільної справи №524/8905/24, обставини, викладені у заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову, обґрунтоване клопотання про не застосування зустрічного забезпечення, суд приходить про відсутність обов`язкових підстав для зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених ч.5 цієї статті, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ст. 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись ст.ст. 124, 149-153, 247, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , подану його представником (адвокатом) Олійник Лілією Михайлівною, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 .

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Реєстрі речових прав на нерухоме майно 27046106, ринкова вартість якої становить 736 520 грн. на підставі висновку експерта №65-24 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження від 05.09.2024 - до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №524/8905/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, ринкова вартість якої становить 5 299 823 грн. на підставі висновку експерта №64-24 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження від 05.09.2024 - до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №524/8905/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ;

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення суддею та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.П. Мельник