Суддя Попова В. О.
Справа № 644/1409/24
Провадження № 2/644/1525/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача адвоката Стрельникової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту що має юридичне значеннята визнання права власності в порядку спадкування

у с т а н о в и в

Позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання позивачки однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати позивачку спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею право власності на 15/100 часток квартири АДРЕСА_2 .

На обґрунтування позову позивач зазначила, що з серпня 2014 року , зважаючи на стан здоров`я ОСОБА_2 , та теплі стосунки, які склалися між позивачем та ОСОБА_2 , остання запропонувала позивачу жити разом в її квартирі за адресою : АДРЕСА_3 . З того часу, з серпня 2014 року ОСОБА_2 та позивач проживали спільно однією сім`єю вони вели спільне господарство, за спільні кошти сплачували комунальні послуги, придбали продукти харчування, купували меблі та різноманітну побутову техніку для обладнання затишку та комфорту у квартирі. Всі свята вони проводили разом. На підтвердження чого позивачем надано копії чеків, квітинці,фото, також підтвердити факт можуть свідки. У 2020 році у ОСОБА_2 значно погіршився стан здоров`я, і надалі проживати у будинку барачного типу, без зручностей, їй стало нестерпно важко , тоді позивачка сумісно з ОСОБА_2 вирішили поміняти житло на таке в якому є зручності. 07 грудня 2020 року позивачка разом з ОСОБА_2 здійснили міну 15/100 частин кімнати 12 будинку АДРЕСА_4 на її з ОСОБА_2 майно, яке було придбано за їх сумісні кошти, та разом з ОСОБА_2 переїхали туди жити. ОСОБА_2 неодноразово пропонувала позивачці зареєструвати своє місце проживання в квартирі, де вона фактично проживала, але позивачка була вдячна ОСОБА_2 за те, що прихистила її, та стала для позивачки справжньою сім`єю і не хотіла обтяжувати її юридичними зобов`язаннями. До того ж, статки їх сім`ї з ОСОБА_2 були не дуже високі, а реєстрація місця проживання позивачки потягла б за собою додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Проживаючи у нової квартирі позивачка разом з ОСОБА_2 зробила в ній капітальний ремонт, вони продовжували проживати однією сім`єю, разом харчувались, придбавали меблі для нової квартири, побутову техніку, піклувались однин за одним, позивачка була єдиною рідною людиною для Орловською, була її названою сестрою. ОСОБА_2 страждала на гіпертонічну хворобу, та мала розлади сердцево - судинної системи, вона постійно потребувала лікування, що вимагало багато часу і коштів, і позивачка як єдина рідна для неї людина, доглядала за нею, підтримувала, забезпечувала лікування.09 квітня 2023 року стан ОСОБА_2 різко погіршився, і її евакуювали до 25 міської клінічної лікарні м. Харкова швидкою допомогою, яку викликала позивачка . У лікарні, після тривалого лікування, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 померла і позивачці , як єдиній рідної людині,для померлої була видана довідка про причину смерті ОСОБА_2 .. Після її смерті позивачка організувала поховання ОСОБА_2 та залишилася проживати у кімнаті АДРЕСА_2 , де проживає і до тепер.Звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 15 січня 2024 року позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії. В обґрунтування відмови нотаріусом було зазначено, що позивачка не надала будь яких доказів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадженні.

24.04.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

14.06.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Замніус М.В., яка діє на підставі довіреності, подано до суду додаткові пояснення по справі, в яких просять відмовити у задоволені позовних вимог з тих підстав, що позивачем не доводено належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , оскільки позивачка не була зареєстрована разом зі спадкодавцем. Також вважає, що в матеріалах справи відсутні докази ведення спільного господарства, виконання взаємних прав та обов`язків, спільних покупок та витрат, участі в утриманні житла, його ремонт, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини тощо. Власне ставлення позивача до померлої, періодичне придбання продуктів харчування та участь в сплаті комунальних послуг, а загалом і поховання, не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами й обов`язками. Крім того, позивачем не доводить належним чином, що інші родичі спадкодавця відсутні, інші особи не прийняли спадщину після смерті спадкодавця, не подані ними заяви про прийняття спадщини тощо на підтвердження факту тільки наявних ознак прийняття спадщини тільки позивачкою. Представник відповідача вважає що жодних належних документальних доказів, які можуть підтверджувати безумовність позовних вимог позивачем в межах даної судової справи не надаються (а.с. 70-75).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Стрельникова І.Г., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Так, ОСОБА_1 пояснила що вона проживала понад десять років з ОСОБА_2 разом , як рідни сестри, за однією адресою, мали взаємні права та обов`язки, вони мали спільний побут, спільний бюджет, разом планували свої витрати, узгоджували придбання речей, продуктів, сплату комунальних послуг, про що свідчать квитанції про сплату комунальних послуг з підписами позивачки, за житло яке належало ОСОБА_2 , разом святкували усі свята, вони спільно харчувались тощо. Разом з цим ОСОБА_1 дбала про медичне обслуговування ОСОБА_2 , викликала швидку , сплачувала купівлю усіх необхідних ліків. Також своїми показами ОСОБА_1 доводить, що вона сумісно з ОСОБА_2 , за складені спільні кошти придбали житло з поліпшеними умовами, а саме 15/100 часток квартири АДРЕСА_2 , за спільні кошти зробили капітальний ремонт їхньої квартири, де до тепер і мешкає ОСОБА_1 . Позивач зазначила, що дітей ОСОБА_2 не мала, а шлюбні відносини не існували з 2002 року, і цей факт був встановлений у судом і на підтвердження надано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.09.2020 року. Позивачка також зазначає ,що ОСОБА_2 неодноразово пропонувала позивачці зареєструвати своє місце проживання в квартирі, де вона фактично проживала, але позивачка була вдячна ОСОБА_2 за те, що остання стала для позивачки справжньою сім`єю і не хотіла обтяжувати ії юридичними зобов`язаннями. До того ж, статки їх сім`ї з ОСОБА_2 були не дуже високі, а реєстрація місця проживання позивачки потягла б за собою додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Інших спадкоємців у ОСОБА_2 не має.

Відповідач - Харківська міська рада, правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки в електронний кабінет відповідача, які згідно довідки про доставку електронного документу, були доставлені. Про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань тощо до суду від відповідача не надходило.

19.12.2024 через канцелярію суду від представника позивачки адвоката Стрельникової І.Г. надійшла заява, в які просить закінчити розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надала письмові пояснення до дебатів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши позивачку, її представника, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 07.12.2020 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Колядою Ю.С., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 15/100 часток квартири АДРЕСА_2 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Третім відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано відповідне свідоцтво НОМЕР_1 від 04.07.2023 (а.с. 11).

Як зазначає позивачка, хоча вона з ОСОБА_2 не є кровними родичами, проте вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, брали участь у витратах, пов`язаних з оплати комунальних послуг, на спільні кошти підтримували належний стан квартири, необхідний для проживання в ній, проводили поточний та капітальний ремонт за час спільного проживання.

Факт проживання однією сім`єю позивачки з померлою ОСОБА_2 , окрім спільного постійного проживання на день смерті ОСОБА_2 , підтверджується наступними документами: фотокартками із сімейного архіву; копіями квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , де у графі «платник» зазначено підпис позивачки; спільне придбання майна: дивана, холодильника, буд. матеріалів, тощо.

Похованням ОСОБА_2 займалась безпосередньо позивачка, що підтверджується копією реєстраційної картки на кремацію № 000474 (а.с. 31).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт проживання позивачки разом з ОСОБА_2 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова суду від 24.04.2024 про витребування доказів, завідувачем четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т. надана копія спадкової справи № 557/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 54-68).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачка звернулася до Четвертої Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Проте постановою Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 15 січня 2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не подані документи, що підтверджують її право на спадкування майна померлого.

Інші спадкоємці майна померлої ОСОБА_2 відсутні, що вбачається з матеріалів спадкової справи № 557/2023. Даних про звернення інших осіб із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , або про відмову від спадщини матеріали спадкової справи не містять.

За життя ОСОБА_2 не залишала заповіту.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу( частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтереси іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках( абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України.

Цивільні права /інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права / інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч.5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлення актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч.1 сь.319 ЦПК України)

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виконання, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визначення їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Відповідно до статті 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні « реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації права і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При цьому відсутність реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженнями обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою, та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20 від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід права та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першої та другою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена,вважається такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1264 ЦК України зазначає, що у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Доводи , які наведені Харківською міською радою у своїх письмових поясненнях, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що впливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи( « Пронін проти України»N63566/00 параграф 23, ЄСПЛ від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладені вище обставини і норми законодавства, оцінюючи подані позивачкою докази у їх сукупності, з яких зокрема, простежується, що позивачка та померла ОСОБА_2 проживали однією сім`єю за адресою : АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство на день смерті ОСОБА_2 , суд доходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в період з серпня 2014 року по день смерті останньої.

Відтак, ОСОБА_1 , як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відмовилася від спадщини і бажає оформити документи на спадкове майно, але у позасудовому порядку зробити це не має можливості, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання права власності підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 76-81, 133, 141, 258, 263-265, 268, 273, 315, 352 ЦПК України

у х в а л и в :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту що має юридичне значеннята визнання права власності в порядку спадкування.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю в період з червня 2014 року по день її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за законом на 15/100 квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_5 , фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідач: Харківська міська рада, , юридична адреса : 61003 Україна, м. Харків, пл. Конституції, буд 7.

Повний текст рішення складено 24.12.2024

Головуючий суддя В.О. Попова