Справа № 372/5887/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рабчуна Р.О.,

при секретарі судового засідання Редька Н.Н.,

за участі представника позивача адвоката Корзаченка В.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2024 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час позивачка разом із відповідачем та донькою мешкають в одному будинку, однак мають окремі кімнати для проживання та власні окремі бюджети. Наразі спільна донька є студенткою денної форми навчання, тому вона не в змозі забезпечувати дочку та себе самостійно, відповідач в добровільному порядку матеріальною допомоги на утримання дочки не надає, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання доньки починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дочкою 23-річного віку.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, заяв, клопотань чи заперечень суду не подала.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що витрати по утриманню повнолітньої дочки несе позивачка.

Відповідач в своїх поясненнях в судовому засіданні проти позовних вимоги заперечив в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, пояснив, що до досягнення дитиною повноліття він своєчасно сплачував аліменти на її утримання. Відповідач постійно надає матеріальну допомогу своїй доньці, коли остання звертається до нього, у тому числі шляхом перерахування коштів на її особистий рахунок.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка станом на сьогодні досягла повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.02.2006 року.

26 травня 2020 року, Обухівським районним судом Київської області було видано судовий наказ у цивільній справі № 372/1370/20, яким суд наказав стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , аліменти на неповнолітню доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.04.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

З 09.08.2023 року донька сторін зарахована на 1 курс здобуття освіти та є студенткою медичного факультету № 1 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, денна форма навчання. Дата закінчення навчання 30 червня 2029 року, що підтверджується довідкою № 2734 від 04.11.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання доньки або сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Так, в своєму позові позивачка посилається на те, що на даний час вона проживає разом з донькою, хоча й відповідач також проживає за тією ж адресою, матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач надавав виключно на підставі виконавчого документа про стягнення аліментів, тож їй здебільшого самій доводилося забезпечувати всі потреби дитини. Проте, стягнення аліментів здійснювалося до повноліття доньки, а відтак, після 24 січня 2024 року стягнення аліментів припинилося. Зважаючи на необхідність стаціонарного навчання доньки, вона позбавлена можливості знайти собі додатковий підробіток, а відтак, розраховує лише на фінансову допомогу матері та аліменти від батька, які отримувала до свого повноліття, адже, на даний час у дні навчань донька їздить до міста Києва, власного доходу не має і коштів не вистачає для оплати проїзду доньки до м. Києва та у зворотному напрямку, для забезпечення одягом, спеціальною навчальною літературою, харчуванням та забезпечення інших потреб доньки. До того ж, необхідно ще вирішувати інші повсякденні побутові питання, що при нинішніх цінах на продукти харчування, одяг та предмети першої необхідності, комунальні платежі та медичні препарати, не дозволяє позивачці одній у повній мірі забезпечити оптимальні умови проживання, виховання та навчання доньки. Таким чином, відсутність належної матеріальної допомоги від відповідача по справі позбавляє її можливості забезпечити рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку спільної доньки.

Однак, під час судового розгляду вказані обставини не знайшли об`єктивного підтвердження, тому відповідні доводи позову суд вважає непереконливими і недоведеними.

Так, як встановлено під час судового розгляду, донька сторін проживає разом з матір`ю та батьком.

Відповідач надає доньці грошові кошти, що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2024 року по 16.12.2024 року.

Як вбачається з зазначеної виписки, відповідач перерахував на користь своєї доньки ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 79995,01 грн. за період з 01.01.2024 року по 16.12.2024 року.

Таким чином, доводи про те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання спростовані під час судового розгляду.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зі змісту ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 181 СК України, слідує, що стягнення аліментів здійснюється судом на користь того з батьків, з ким проживає дитина, яка продовжує навчаться, за умови, що інший з батьків, проживає окремо.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачка, відповідач та їх дочка проживають усі разом за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, позивачка, відповідач та їх дочка складають сім`ю, тобто мають спільний побут.

Та обставина, що члени сім`ї мають окремі бюджети та ведуть домашнє господарство окремо позивачем не доведена.

Доводи позивачки, що донька проживає виключно з нею спростовується матеріалами справи (а.с. 7) та поясненнями сторін.

Крім того, позивачка не надала жодних доказів, що донька повністю перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачкою предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними доводи позивачки про порушення прав чи інтересів позивачки чи дитини у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 84, 141, 182, 183, 191, 199, 200 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2024 року.

Суддя Р.О. Рабчун