Справа № 333/5456/22
Провадження № 2/333/763/23
11 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого - судді Михайлової А.В.,
з участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя 14.11.2022 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлової А.В. від 16.01.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлової А.В. від 17.05.2023 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, та призначено справу до судового розгляду по суті у залі судових засідань в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної позики №Д100321-01. Відповідно до п.1 договору, Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 733 971 грн. 70 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,86 грн.) на день укладання договору еквівалентно 26 345 долари США. В свою чергу Позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченими Договором буде відповідати 26 345 доларів США за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу не пізніше як через 6 місяців з моменту укладення договору , тобто до 10.09.2021р.
18.01.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до договору позики від 10.03.2021 року №Д100321-01. Даною угодою вносились зміни до п. 1, 5, 6 Договору. В тому числі, змінено графік повернення позики та строк повернення позики до 10.07.2022 року, та суму, а саме 901 328,20 грн., що еквівалентно 31 670 доларів США у відповідності до курсу АТ КБ ПРИВАТБАНК на день укладення Договору у сумі за 1 долар США = 28,46 грн..
На підтвердження отримання коштів відповідач надала розписку від 18.01.2022 р., якою підтвердила отримання позики у сумі 901 328,20 грн., що еквівалентно 31 670 доларів США та зобов`язалась повернути цю суму у строк до 10.07.2022 р. позивачу. Крім того, відповідач зобов`язалась повернути суму позики, яка визначена пунктом 1 договору зі змінами внесеними додатковою угодою відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів, який визначений у пункті 5 Договору зі змінами внесеними додатковою угодою від 18.01.2022р.. Строк повернення грошової суми у повному обсязі настав 10.07.2022 року, проте відповідач умови договору не виконала, грошові кошти не повернула, що й зумовило необхідність звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів позивача.
Окрім того, позивач вказав, що сторони у п.9 договору погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США від зазначеного курсу у п.1 договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Загальна сума позики складає 31 670 доларів США, повернуто 0,00 доларів США, сума прострочення 31 670 доларів США, тобто 1 276 301,00 грн. по курсу АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.11.2022 р.
Так, пунктом 11 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% за кожен календарний день існування простроченої заборгованості від загальної суми заборгованості. Зобов`язання прострочено відповідачем на 13 днів, тому штраф від загальної суми складає 4117,1 доларів США доларів США, тобто 165 919,13 грн. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у строк, визначений договором позики, посилаючись на ст.625 ЦПК України, вважає, що з відповідача також підлягає стягненню 3% річних у сумі 1 363,72 грн.
Пунктом 13. Договору передбачено виконання Позичальником зобов`язання за цим договором є передача в заставу рухомого майна : автомобілю AUDI модель Q 5,2020 року випуску, тип загальний , легковий універсал-В, колір білий, державний номер НОМЕР_1 та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 15.08.2020, ТСЦ5342.
Посилаючись на викладені обставини просить стягнути з відповідачки 1 443 583,85 грн., з яких основний борг за договором позики - 1 276 301,00 грн., штраф за договором позики 165 919,13 грн., 3% - 1363,72 грн. та судові витрати.
Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подав.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.
Судом встановлено, що 10.03.2021 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики грошових коштів у сумі 733 971,70 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» 1 долар США = 27,86 грн. еквівалентно 26 345 доларів США зі строком повернення до 10 вересня 2021 року. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому договором буде відповідати 26 345 доларів США за курсом АТ КБ «ПриватБанк».
За домовленістю сторін позика є безпроцентною (п.1 Договору). Позичальник зобов`язався повернути позику відповідно до встановленого графіку, а саме: 5 711,30 грн., що еквівалентно 205 доларів США до 10.04.2021р. включно; 31 426,08 грн., що еквівалентно 1 128 доларів США до 10.05.2021; 31 426,08 грн., що еквівалентно 1 128 доларів США до 10.06.2021; 31 426,08 грн., що еквівалентно 1 128 доларів США 10.07.2021; 31 426,08 грн., що еквівалентно 1 128 доларів США до 10.08.2021; 602 556,08 грн., що еквівалентно 21 628 доларів США до 10.09.2021 (п.5 Договору).
Сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором. (п.9). Пунктом 11 договору визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Пунктом 13. Договору передбачено виконання Позичальником зобов`язання за цим договором є передача в заставу рухомого майна : автомобілю AUDI модель Q 5,2020 року випуску, тип загальний , легковий універсал-В, колір білий, державний номер НОМЕР_1 та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 15.08.2020, ТСЦ5342.
Додатковою угодою № 1 від 18.01.2022 до договору позики від 10.03.2021 року №Д100321-01 внесені зміни до п.1,5,6 договору, серед яких змінено строк повернення позики з 10.09.2021 на 10.07.2022, встановлений новий графік повернення позики: 157 383,80 грн., еквівалент 5 530 доларів США до 10.02.2022; 32 102,88 грн., еквівалент 1 128 доларів США до 10.03.2022; 32 102,88 грн., еквівалент 1 128 доларів США до 10.04.2022, 32 102,88 грн., еквівалент 1 128 доларів США до 10.05.2022; 32 102,88 грн., еквівалент 1 128 доларів США до 10.06.2022; 615 532,88 грн., еквівалент 21 628 доларів США до 10.07.2022.
Пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувались до моменту підписання даної угоди, не будуть враховані при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди на підтвердження чого, позичальник надав позикодавцю власноруч написану розписку. Всі інші умови вищевказаного договору незмінні в цій угоді, залишились чинними у попередній редакції (п.4).
Згідно з розпискою від 18.01.2022, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику у сумі 901 328, 20 грн., що є еквівалентом 31 670 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк», згідно договору позики 10.03.2021 року №Д100321-01 та додаткової угоди, та зобов`язалась повернути вказану суму ОСОБА_1 в строк до 10.07.2022р. Розписка містить підпис ОСОБА_2 ..
Позивачем підтверджено, що за вказаною додатковою угодою відповідачем борг не повертався, автомобіль преданий в заставу також знаходиться у користуванні позичальника, відповідачем вказані обставини не спростовано та не надано суду доказів повернення боргу у повному обсязі.
Крім того за запитом суду, позивачем було направлено для огляду оригінали договору позики № Д100321-01 від 10.03.2021 року , додаткова угода № 1 до договору позики № Д100321-01 від 10.03.2021 року та розписка від 18.01.2022 року за підписом ОСОБА_2 , які після огляду за клопотання позивача йому повернуті.
Згідно відповіді головного сервісного центру МВС (філії ГСЦ МВС РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 24.09.2024 , зазначенно ,що станом на 20.09.2024 року транспортний засіб AUDI модель Q 5, 2020 року випуску, тип загальний, легковий універсал-В, колір білий, державний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 15.08.2020, ТСЦ5342.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.1047 ЦПК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та двох - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.
Як видно з розписки, відповідачем підтверджено факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, що з урахуванням норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-79цс14, доводить факт отримання позивачем грошей у борг.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно дост. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності зі ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до зазначеного в позовній заяві розрахунку суми боргу, суму неустойки позивач визначив як 1% від суми позики за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Позивач зазначає, що відповідач перестав виконувати умови Договору з 10.02.2022 року, відповідно до п.5 Договору першим днем прострочення вважається 11 лютого 2022 р. Отже, загальна кількість днів прострочення з 11.02.2022 р. по 23.02.2022 р. складає 13 днів. Відповідно до п.11 Договору неустойка за прострочення зобов`язання складає 165 919,13 грн., що еквівалентно 4117,1 доларів США закурсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК»станом на 14.11.2022 року.
Також Позивач розрахував 3 % річних за користування коштами, які за період з 11.02.2022 р. по 23.02.2022 р. складають 1 363,72 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає його вірним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Крім того, вказаний розрахунок, з урахуванням засад змагальності, не був спростований відповідачем належними та допустимими доказами, а тому суд вважає за можливе покласти його в основу судового рішення.
Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, з огляду на що задовольняє позов ОСОБА_1 у повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики 1 276 301, 00 грн., штраф за договором позики у розмірі 165 919,13 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами в розмірі 1 363,72 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9924,00 грн., сплачений останнім при пред`явленні позову.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 280 ЦПК України, ст.ст.11, 526, 625, 1048-1050 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики у розмірі 1 276 301,00 грн., три відсотки річних в розмірі 1 363,72 грн. , штраф за договором позики в розмірі 165 919,13 грн. та судовий збір у розмірі 9 924,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Комунарського районного
суду м.Запоріжжя А.В.Михайлова