Провадження № 22-ц/802/1234/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Русинчук М. М.,

з участю:

представника позивача Курбай Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лавренчука Олександра Володимировича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лавренчука О. В. звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням суду від 23 вересня 2024 року позовні вимоги було задоволено повністю: шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору.

04 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року заяву представника позивача адвоката Лавренчука Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача адвокат Лавренчук О. В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення і неправильне застосування норм як матеріального, так і процесуального права, просить скасувати ухвалу повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В судовому засіданні представник позивача Курбай Л. М. апеляційну скаргу підтримала, інші учасники процесу в судове засідання в судове засідання не з`явились, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши представника позивача адвоката Курбай Л. М, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що заявлений розмір витрат з надання професійної правничої допомоги підтверджується лише квитанцією до прибуткового касового ордеру №229 від 14 серпня 2024 року (а.с.9), будь-яких інших доказів на підтвердження факту надання такої допомоги (договір про надання правової допомоги, детальний опис виконаних послуг, акт прийому-передачі виконаних послуг, тощо) стороною не надано.

Розгляд справи здійснювався без участі сторін, представник позивача в судове засідання не з`явився, відповідач визнав позов до початку судового засідання шляхом подачі письмової заяви (а.с.26).

Розглядувана справа не входить до категорії складних, не потребує значного обсягу часу на підготовку, крім того, з огляду на визнання позову з боку відповідача, заперечення з його сторони щодо розірвання шлюбу відсутні, спору між подружжям немає, дане питання могло бути вирішено добровільно.

Волевиявлення особи щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Дана справа не є складною, письмові докази сторонами протягом розгляду справи не долучались, експертизи не призначались, свідки не допитувались.

Слід також зазначити, що клопотання про ухвалення додаткового судового рішення не обґрунтоване поважними причинами неможливості подання відповідних доказів, такі поважні причини не встановлено і судом апеляційної інстанції.

При вирішенні питання щодо ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції урахував зазначені вимоги закону та обставини справи та правильно відмовив в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумачення особою що подала апеляційну скаргу, чинного законодавства, в ухвалі суду їм надано вірну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, яка є законною та обґрунтованою, слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лавренчука Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2024 року.

Головуючий

Судді :