Справа № 489/8313/24
Провадження № 2-к/489/1/24
Ухвала

Іменем України

26 грудня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Миколаєві клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

встановив:

В жовтні 2024 року до суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 адвоката Руснакової Т.А. про визнання в Україні рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню. Представник заявника просить визнати на території України рішення суду першої інстанції Інгольштадт (Німеччина) (номер справи 005F 623/19) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

25.10.2024 судом було направлено на адресу заінтересованих осіб ОСОБА_2 та Інгульського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлення про надходження клопотання про визнання рішення іноземного суду.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2024 прийнято до розгляду та призначено клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення суду першої інстанції Інгольштадт (Німеччина).

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

27.12.2002 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, реєстрація шлюбу здійснена Відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 997.

Відповідно до належним чином посвідченої копії (переклад з німецької на українську мову) рішення суду першої інстанції Інгольштадт, суд у сімейних справах (номер справи 005F 623/19) від 12.04.2021 у справі за позовом ОСОБА_2 , уродж. ОСОБА_4 , дата народж. ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , дата народж. ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб сторін, укладений 27.2.2002, задоволено.

Згідно з ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України зазначено, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

За наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу (ч.ч. 6, 7 ст. 473 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; в інших випадках, встановлених законами України.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції Інгольштадт (номер справи 005F 623/19) набрало законної сили за законодавством держави, на території якої воно постановлено, 09.07.2021; жодна зі сторін не заявила про те, що вона була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; відсутнє раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, а також у провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва не перебуває справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді, відсутні інші обставини, передбачені ст. 468 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" № 12 від 24.12.1999 зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що судом не встановлено підстав для відмови в задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню, передбачених ст. 468 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність визнання на території України рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню, а саме рішення суду першої інстанції Інгольштадт (Німеччина) (номер справи 005F 623/19) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 09.07.2021.

Керуючись ст.ст. 471-473 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню задовольнити.

Визнати на території України рішення суду першої інстанції Інгольштадт (Федеративна Республіка Німеччина) (номер справи 005F 623/19) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 09.07.2021.

Зобов`язати Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відомості про розірвання шлюбу відносно громадян ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 26.12.2024.

Суддя Г.А. Микульшина