Справа № 167/865/24
Номер провадження 2/167/352/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позов обґрунтовує тим, що з 27 серпня 1999 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року розірваний. Від шлюбу у них є спільні неповнолітні діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 грн на кожну дитину щомісячно. Вказує, що з часу ухвалення рішення суттєво змінилися обставини встановлені судом, а саме: покращився матеріальний стан відповідача та значно погіршилося здоров`я позивачки та дочки ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вона з дітьми опинилася в скрутному матеріальному становищі. Зазначає, що 03 листопада 2022 року відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини «номер». Позивач вказала, що в квітні 2021 року вона була госпіталізована з діагнозом цукровий діабет з ускладненням, внаслідок чого у 2022 році їй встановлено ІІІ групу інвалідності. У зв`язку з хворобою стан матеріального становища її змінився, оскільки їй постійно потрібно дороговартісне лікування. Разом з цим зазначила, що дочка ОСОБА_5 також з серпня 2022 року хворіє, їй було встановлено діагноз юнацький епіфізеоліз головки лівої стегнової кістки, 06 березня 2022 року прооперовано в ортопедо-травматологічному відділенні та з жовтня 2023 року дочці встановлено статус дитини з інвалідністю.

Вказала, що власного житла немає, офіційно не працевлаштована, а кошти отримує з власного домашнього господарства. Син також змушений підробляти, оскільки коштів не вистачає. Зазначає, що на теперішній час розмір стягуваних з відповідача аліментів є недостатнім та не задовольняє елементарних потреб дітей. Вказує, що самостійно займається вихованням дітей, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, намагається забезпечити належним одягом та харчуванням. Зазначає, що на неодноразові звернення до відповідача щодо збільшення його фінансової участі в утриманні дітей були безрезультатними. За наведених обставин, покращення матеріального становища відповідача, погіршення стану здоров`я позивача та дочки ОСОБА_5 просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року з твердої грошової суми на частку від заробітку(доходу) відповідача. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що у 2021 році вона з відповідачем розірвали шлюб. Зазначила, що з 2022 року у дочки ОСОБА_5 почало боліти коліно, вона лікувалися у травматолога і у 2023 році їй був становлений діагноз юнацький епіфізіолізм, разом з цим у неї було встановлено хронічний гастрит. Вказує, що дочці було проведено оперативне втручання та після цього необхідно було проходити реабілітацію. Відповідач добровільно кошів на лікування дитини не давав, дочка до нього постійно телефонувала та випрошувала гроші. Ствердила що в зв`язку з необхідністю для операції дочці придбати набір імплантів відповідачем на прохання ОСОБА_5 було перераховано їй кошти в сумі 10000 грн. Зазначає, що у 2022 році вона також захворіла та їй було встановлено діагноз - цукровий діабет першого типу, який надав ускладнення на очі внаслідок чого має ІІІ групу інвалідності, фізичні навантаження їй заборонені. Разом з цим зазначила, що у дочки ОСОБА_5 у зв`язку з прийманням ліків виник дерматит, який вони лікують і на сьогоднішній день. Вказує, що у 2022 році відповідача мобілізували і його майновий стан покращився, інших дітей він на утриманні немає. Відповідач з липня 2024 року з дітьми не спілкується та не телефонує, життя дітей йому не цікаве та під час перебування у відпустці (липень 2024 року) зазначив про необхідність в майбутньому звільнити його будинок. Наголосила, що надаючи дітям гроші вони змушені звітувати відповідачу за кожну витрачену копійку та вислуховують постійний докір зі сторони батька. Вказала, що на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю. У березні 2021 року також не працювала, здійснювала догляд за дітьми, господарством та обробляла земельні ділянки. Повідомила, що житловий будинок належить відповідачу, він успадкував його за заповітом, в будинку проживає вона разом з дітьми. Зазначила, що до будинку газ не підведений, є електроенергія, оплату комунальних послуг здійснює позивач одна. Пояснила, що нею були заблоковані банківські картки дітей на які відповідач добровільно періодично перераховував кошти, оскільки вони нераціонально використовувались дітьми. Вказала, що станом на 2021 рік відповідач працював у Польщі, який отримував дохід їй не відомо. Зазначила, що з позовом до суду про стягнення додаткових витрат вона не зверталася. Вказала, що на утримання сина ОСОБА_4 щомісячно вона в середньому витрачає 8000 грн - 10000 грн, а на утримання дочки ОСОБА_5 -15000 грн. Дохід їхньої сім`ї складається з коштів, які отримує позивач в розмірі 2800 грн, дочка ОСОБА_5 в розмірі 3250 грн, коштів які отримує як малозабезпечена сім`я - 5000 грн, а також отримує дохід з господарства продає малину, картоплю та пшеницю. Вказала, що їй не відомо, який на даний час отримує дохід відповідач. Про покращення його майнового стану свідчить те, що він придбав собі скутера, користується послугами таксі та відпочиває в барі. Зазначила, що стан здоров`я сина ОСОБА_4 з часу призначення аліментів не змінився. Вказала, що прибуток від земельної ділянки площею 0,7 га, яка знаходиться біля будинку вона не отримує, самостійно обробляє земельну ділянку розміром 0,43 га, яку безкоштовно в користування їй надала односельчанка.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв/клопотань не подавав.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що стороною відповідача позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. Зазначив, що на сьогоднішній день бюджет сім`ї зі слів позивача становить 11000 грн, а на момент призначення аліментів дохід позивача становив 5000 грн, що не свідчить про погіршення на час розгляду справи матеріального становища позивача. Вказав, що з липня 2024 року були припинені добровільні виплати відповідачем грошових коштів дітям, внаслідок блокування позивачем банківських карток дітей. Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального становища відповідача. Разом з цим зазначив, що викликають сумніви витрати позивача на сина ОСОБА_4 в розмірі 10000 грн та на дочку ОСОБА_5 - 15000 грн, оскільки позивач зазначає, що дохід в сім`ї становить 11000 грн, а також вказані нею витрати на дітей не підтверджені належними та допустимими доказами. Вказав, що з лютого 2023 року по липень 2024 року відповідач на банківську карту дочки ОСОБА_5 перерахував грошові кошти в сумі 57500 грн, а на карту сина ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 38600 грн, що підтверджується платіжними переказами наданими йому відповідачем. Зазначив, що заборгованості по сплаті аліментів у відповідача немає, а навпаки є переплата в розмірі 1600 грн. Наголосив, що на сьогоднішній день визначити розмір заробітної плати відповідача не можливо, оскільки він залежить від місця перебування позивача, інших доходів немає. Відповідно до висновку військово-лікарської комісії відповідач здоровий та визнаний придатним для військової служби. Зазначив, що у власності відповідача є житловий будинок та земельна ділянка, яку він успадкував за заповітом, транспортних засобів немає, про наявність земельної частки (паю) йому не відомо. Наголосив, що за наведених обстави підстав для зміни способу аліментів немає, оскільки позивачем не доведено про погіршення її майнового стану та покращення майнового стану відповідача.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 20 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено 24 вересня 2024 року о 11 год 00 хв. Витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Волинській області розрахунок заробітної плати ОСОБА_3 за період з 01 січня 2022 року по 31 липня 2024 року включно.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року заперечення ОСОБА_1 на клопотання про зупинення провадження у справі повернуто позивачу без розгляду.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 11 листопада 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 грудня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що з 27 серпня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року розірваний.

У сторін є спільні неповнолітні діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно копії витягу № 639 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 серпня 2024 року позивач з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» 03 листопада 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини «номер», що підтверджується копією довідки виданої т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 .

З відповіді на запит Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області від 12 серпня 2024 року встановлено, що згідно матеріалів виконавчого провадження у державного виконавця відсутня інформація про розмір заробітної плати боржника ОСОБА_3 , останнє місце роботи військова частина «номер».

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії № 12ААГ № 050256 ОСОБА_1 з 24 листопада 2022 року встановлено третю групу інвалідності, дата чергового переогляду 24 листопада 2024 року, протипоказана робота з фізичним перенавантаженням.

Відповідно до копії виписок ОСОБА_1 - 20 січня 2023 року, з 07 березня 2023 року по 08 березня 2023 року, з 05 квітня по 06 квітня 2023 року остання проходила лікування очей в офтальмологічному відділенні КП «Волинська обласна клінічна лікарня».

Згідно копій товарних чеків вартість лікування ОСОБА_1 становила 22400 грн.

Дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедно-травматологічному відділенні КП ВОТМОЗМіД з 04 жовтня 2023 року по 09 жовтня 2023 року, встановлено діагноз: юнацький епіфізеоліз, що підтверджується копією виписки № 10626д із медичної карти стаціонарного хворого.

З копії виписки № 745328 із медичної карти стаціонарного хворого, копії медичного висновку № 36 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 15 листопада 2023 року встановлено, що ОСОБА_7 згідно наказу МОЗ України № 454 від 08 листопада 2001 року розділ IV список ІІ п.п. 2.20 М 93.0 має право на отримання державної соціальної допомоги як інвалід строком на 5 років.

З копії рахунка-фактури № 00068 від 29 вересня 2023 року встановлено, що набір імплантів для остеосинтезу становить 6805 грн.

Згідно рахунків від 09 листопада 2022 року, 09 серпня 2023 року, 30 серпня 2023 року вартість аналізів ОСОБА_7 становила 2570 грн.

З відповіді на запит щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору встановлено, що ОСОБА_3 з січня 2022 року по жовтень 2022 року отримував дохід від СП ТОВ «Модерн-експо», з грудня 2022 року по червень 2024 року отримував дохід у вигляді виплат військовослужбовцю військової частини «номер», а також отримував дохід від ТОВ «Жива-земля».

Відповідно до копії довідки (форма 5), виданої командиром військової частини «номер» від 05 вересня 2024 року № 359 встановлено, що ОСОБА_3 на даний перебуває на військовій службі в військовій частині «номер».

Згідно копії витягу з наказу командира військової частини «номер» (по стройовій частині) від 14 січня 2023 року № 9 молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира міномета 2 розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї, з 14 січня 2023 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та з 14 січня 2023 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З копії повідомлення Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області від 13 вересня 2024 року № 89504 встановлено, що згідно розрахунку державного виконавця станом на 31 серпня 2024 року заборгованість по виконавчому провадженню № 65097554 від 12 квітня 2021 року відсутня, передплата становить 1600 грн.

Дитина ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що тато ніякої участі в утриманні не бере, лише сплачує аліменти. Якщо дає більшу суму, то потім докоряє наданими коштами. Зазначила, що тато добровільно гроші надавав до липня 2024 року, крім того давав гроші на великі свята та на день народження. Вказала, що на свята давав по 1000 грн, а на день народження 2000 грн. В жовтні 2023 року перераховував гроші на операцію в сумі 10000 грн. Зазначила, що з татом спілкувалася в грудні 2024 року, коли він її зустрів випадково на вулиці та дав конверт з грошима в сумі 3000 грн на день народження, також хотів її запросити кудись піти, але вона відмовилась. Повідомила, що на свято Миколая, 06 грудня 2024 року подарував їй шоколадку та гроші в сумі 1000 грн, з липня по грудень 2024 року тато їй не телефонував, з братом також не спілкується. Пояснила, що за перераховані їй з братом кошти тато від них вимагав пояснень щодо їх витрачання до кожної копійки. Вказала, що кошти надані татом витрачала для власних потреб: купувала їжу, одяг та ходила гуляти, мамі гроші давала дуже рідко, коли в неї не було. Пояснила, що лікувалася протягом року, на стаціонарному лікуванні перебувала два тижні. Під час стаціонарного лікування тато їй перерахував 1000 грн, купував один раз таблетки та мазь для шкіри. Зазначила, що 26 серпня 2023 року тато перераховував їй кошти в сумі 5000 грн на проходження магнітно-резонансної томографії, 03 жовтня 2023 року 10000 грн перераховував на операцію, 20 лютого 2024 року та 22 квітня 2024 року по 3000 грн на які потреби не пам`ятає. Вказала, що банківська карточка була лише у неї, мама доступу до неї не мала, тільки здійснювала контроль як і на що вона витрачає кошти. Зазначила, що мама також дає гроші готівкою та перераховує на картку, в школу щоденно дає по 40 грн, як іде гуляти дає 50 грн. Якщо коштів, які надає тато не вистачає, то мама додає. Вказала, що в листопаді 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні і витрати несла лише мама.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами пов`язані з обов`язком батьків утримувати дітей та способом виконання такого обов`язку.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1700 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дітей - із твердої грошової суми (1700 грн) на частку від доходу батька - 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач як підставу зміни способу стягнення аліментів (фактично збільшення розміру аліментів) визначила, як збільшення матеріальних потреб дітей і відповідно збільшення витрат, для забезпечення їх повноцінного утримання, стан здоров`я дочки (встановлення інвалідності), погіршення її стану здоров`я та покращення матеріального стану платника аліментів (відповідач на даний час є військовослужбовцем, отримує стабільний дохід).

Суд погоджується із доводами позивача, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час не може повною мірою забезпечити усіх потреб дітей, зважаючи на те, що змінилася цінова політика в державі в сторону подорожчання цін на одяг, взуття, продукти харчування, канцелярські вироби, медицину тощо, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно погіршення її можливості забезпечити належне утримання дітей.

Крім того, з моменту присудження аліментів діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення їхніх прав на належне матеріальне забезпечення. Разом з цим, дочка ОСОБА_5 хворіє та з 15 листопада 2023 року їй встановлено інвалідність строком на 5 років. Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.

Відповідач є працездатною особою, будь-які відомості щодо наявності у нього захворювань у суду відсутні, інші особи на його утриманні не перебувають, отримує систематичний дохід у формі грошового забезпечення - заробітної плати.

Таким чином, матеріальне становище позивача з часу ухвалення рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року про стягнення аліментів погіршилось, оскільки аліменти в розмірі 1700 грн на одну дитину є недостатнім для забезпечення базових потреб дитини відповідного віку, а тому значний матеріальний тягар утримання дітей покладений саме на матір, позивача по справі на противагу чого матеріальне становище платника аліментів покращилось.

Вибором способу стягнення аліментів наділений саме їх стягувач, тобто у даному випадку позивач.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку не заборонено законом та буде відповідатиме якнайкращому інтересу дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Ураховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача та виходячи з найкращих інтересів дітей, справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частки зі всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дітей, буде необхідним для забезпечення належних умов для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з твердої грошової суми в розмірі по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень на кожну дитину, визначених рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року на 1/5 частку усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 20 грудня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай