Справа № 953/8296/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Максимовської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, шляхом подання його через систему «Електронний суд» до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 451200 грн., заподіяну внаслідок недобросовісних та протиправних дій відповідача при усуненні перешкод та оформленні документів права власності на приватний будинок та квартиру, чим зумовлено обмеження прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, що завдало моральних та душевних страждань.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що його двоюрідна сестра ОСОБА_4 проживала у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Сім`ї у неї не було та для допомоги по господарству вона дозволила проживати в будинку ОСОБА_2 . Окрім нього, у ОСОБА_4 родичів не було. Сестра за життя хворіла та ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї стався інсульт , була викликана швидка медична допомога і у КЗОТ «ХМКЛ №27» ОСОБА_4 померла.

Всі питання, щодо поховання сестри вирішувалися ним та його сім`єю. Після смерті ОСОБА_4 він дізнався, що сестрою був оформлений спадковий договір на ім`я ОСОБА_5 .

Про існування спадкового договору йому та його сім`ї, які разом зі ним надавали опіку, забезпечили матеріальну та іншу допомогу сестрі ОСОБА_4 , яка через тяжкий стан самостійно неспроможна була виконувати свої потреби та яка померла у віці 57 років, не було відомо, сама сестра нічого не розповідала, і це лише стало відомо після її смерті.

У Московському районному суді міста Харкова розглядається справа № 643/16135/17 за його позовом до ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є рідна хресниця ОСОБА_2 ), третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хома О.В., про визнання спадкового договору недійсним.

Також до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за його заявою від 27.01.2018 року про вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.1 ст. 357, ч.2 ст.190 ККУ та стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.190 ККУ.

ОСОБА_2 , діючи умисно, неправомірно без правових підстав з 2017 року перешкоджає йому своєю недобросовісною поведінкою, формально затягуючи право на входження в спадщину за законом, подаючі позови, не повертаючи документи на спадкове майно, чим обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження належним його майном, як єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_4 .

Крім того, відповідач привів незнайомих людей на яких було переоформлено квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Після того, незаконно заволодів правовстановлюючими документами на приватний будинок, шантажував знищенням документів, якщо йому не передадуть кошти у розмірі 10 000 тис. доларів США і він лише тоді відкажеться від правових підстав на майно, вводив в оману учасників судових спорів щодо обставин справи, зловживав процесуальними правами, що зумовило обмеження його прав на вільне володіння, користування та розпорядження приватним будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Неправомірні дії відповідача зумовлюють обмеження його прав, чим йому нанесено моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, погіршенні відносин з оточуючими, необхідності докладати зусиль в організації життя у звичному для нього режимі, а також відбувається постійне хвилювання, порушився мій сон, погіршився стан здоров`я. Моральну шкоду він оцінює вартістю спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , яким відповідач хотів незаконно заволодіти.

Відповідач - ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 , у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, при цьому зазначив, що він є сином позивача, тому дане судове рішення може вплинути на його права та обов`язки .

Ухвалами суду було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справа призначена до судового розгляду.

Під час судового розгляду допитана у якості свідка ОСОБА_8 , яка показала, що була сусідкою ОСОБА_4 , знала її все життя, зблизилась із нею коли помер її батько. У 2014 році у неї в хаті поселився раніше невідомий їй ОСОБА_9 . Вона їй скаржилась, що ОСОБА_10 їй не допомагає по господарству, забирає у неї їжу, отримує за неї пенсію. У 2017 році ОСОБА_4 потрапила до лікарні з інфарктом та померла, ОСОБА_10 цей факт приховував. Похованням займався ОСОБА_1 . Також зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 приховав документи померлої ОСОБА_11 .

Суд заслухавши пояснення позивача, третьої особи, показання свідка ОСОБА_8 , дослідивши надані докази приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті виникли спори, щодо спадкового майна, яке залишилось після її смерті .

Так, позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , 3-я особа ХМР, в якому просив суд встановити факт родинних сосунків між позивачем, ОСОБА_4 , та ОСОБА_12 , зазначивши, що він та ОСОБА_4 є двоюрідним братом та сестрою, що ОСОБА_12 є його рідною тіткою. Також просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за правом представлення на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 (колишній АДРЕСА_3 ), загальною площею 73,3 м2 та житловою площею 37,9 м2, після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Київського районного суду м.Харкова у справі № 953/19926/19 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м. по АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 . Рішення набуло законної сили.

Також ОСОБА_2 звертався до суду з позовною заявою, у якій просив суд: встановити факт постійного проживання однією сім`єю в період з травня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування у фактичних шлюбних відносинах понад п`ять років; визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18.04.2023р. у справі № 640/12943/19 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 було відмовлено. Рішення набуло законної сили.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ст.ст. 5, 8, 14 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, кожна особа наділена правом на звернення до суду із позовом, на оскарження судового рішення, що є законним способом захисту прав особи .

Звертаючись у суд із позовом, оскаржуючи судові рішення по справах учасником яких він є, ОСОБА_2 діяв у законний спосіб, передбачений діючим законодавством .

Внесення відомостей до ЄРДР за № 0000640 від 15.02.2018р. за заявою ОСОБА_1 ,, щодо протиправних дій ОСОБА_2 , не свідчить про протиправні, винні дії відповідача по відношенню до позивача.

Згідно ст. 62 КУ особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За положенням ч.1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Суду обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_2 , який набув законної сили, не надано.

За повідомленням позивача досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000640 триває, підозра нікому не пред`явлена.

Доказів того, що відповідач незаконно заволодів документами померлої ОСОБА_4 , а також вимагав грошові кошти у позивача, суду не надано.

Статтею ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.п.3, 10, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи із наведеного, право на компенсацію моральної шкоди виникає не автоматично при вчиненні заподіювачем шкоди будь-яких неправомірних діянь, а за умови доведення особою, в чому саме полягають моральні страждання і які втрати немайнового характеру вони спричинили.

Разом з тим, позивачем не наведено та не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача - відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Показання допитаного свідка зазначених обставин не підтверджують.

За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Повний текст виготовлено 12.12.2024р.

Суддя Бородіна Н.М.