КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/5439/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 грудня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Горбенко Н.О. в м. Київ 04 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року позивач ТОВ «Столичний комфорт» звернувся до суду з заявою про виправлення арифметичної помилки, просив виправити описки/арифметичні помилки у резолютивній частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року шляхом правильного зазначення реєстраційних номерів облікової картки платників податків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , видати виконавчі листи з правильними відомостями реєстраційних номерів облікових карток платників податків відповідачів та направити їх на адресу позивача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року заяву ТОВ «Столичний комфорт» про виправлення арифметичної помилки залишено без задоволення.

Позивач ТОВ «Столичний комфорт», не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про виправлення описки.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, під час звернення судового рішення до виконання було встановлено, що при оформленні позовної заяви було допущено технічну помилку у реєстраційних номерах облікових карток платників податків відповідачів, що потягнуло за собою зазначення неправильних відомостей у рішенні суду, виданих виконавчих листах у цій справі, і ці неточності та технічні помилки, які виникли, фактично унеможливлюють виконання судового рішення, яке набрало законної сили. На підтвердження заяви позивачем надано до суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, в якій зазначено правильні дані РНОКПП відповідачів, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Наводив зміст ст. 269 ЦПК України, роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», від 16 листопада 2016 року, правові висновки Верховного Суду в постановах від 15 січня 2021 року в справі № 905/2135/19, від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15 ст. 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009, від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013, 15 травня 2019 року № 2-р(ІІ)/2019.

Вказував, що виправлення в РНОКПП відповідачів не змінять зміст судового рішення, а лише усунуть неточність, яка впливає на неможливість реалізації та виконання судового рішення.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2024 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва позов ТОВ «Столичний комфорт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Столичний комфорт» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 33196,29 грн., яка складається із суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 23067,90 грн., збитків від інфляції у розмірі 8458,33 грн., 3% річних у розмірі 1670,06 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кожного на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1514,00 грн. Зазначено такі відомості про відповідачів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 46 - 48).

13 вересня 2024 року Подільський районним судом м. Києва видано два виконавчих листа, боржником в яких вказано: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі (а. с. 53 - 54).

16 вересня 2024 року ТОВ «Столичний комфорт» звернулось до суду з заявою про виправлення описки у виконавчих листах в справі № 759/5439/24 шляхом зазначення правильних реєстраційних номерів облікової картки платників податків ОСОБА_1 - НОМЕР_2 та ОСОБА_2 - НОМЕР_1 (а. с. 52).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року заяву залишено без задоволення. Ухвала мотивована тим, що при подачі заяви про виправлення описки у виконавчих листах позивачем не надано доказів, якими би підтверджувалось, що правильним реєстраційним номером облікової картки платника податків ОСОБА_1 є НОМЕР_2 , а ОСОБА_2 - НОМЕР_1 , крім того, в даному випадку помилка при видачі виконавчих листів зі сторони суду відсутня, оскільки суд керувався тією інформацією, яку надав позивач.

До заяви ТОВ «Столичний комфорт» про виправлення арифметичної помилки у рішенні суду, поданої в жовтні 2024 року, додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 жовтня 2024 року за місцезнаходженням нерухомого майна, в якій зазначено, РНОКПП ОСОБА_1 - НОМЕР_2 та ОСОБА_2 - (а. с. 78).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо), або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 362/2179/17 (провадження № 51-3635км19), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц вказано, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення. Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднано з наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі).

З матеріалів справи вбачається, що подана до суду позовна заява містить зазначення РНОКПП відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_1 , а РНОКПП відповідача ОСОБА_2 не зазначений взагалі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення арифметичної помилки (яка за своїм змістом фактично є заявою про виправлення описки), суд першої інстанції виходив з того, що в цивільному судочинстві суд не може виходити за межі заявлених вимог, при ухваленні рішення суд керувався інформацією, яка була зазначена позивачем при зверненні до суду із позовною заявою, і не припускався жодних описок чи арифметичних помилок, оскільки використовував лише ту інформацію, яку вказав позивач у поданому позові.

Проте суд першої інстанції не врахував, що для виконання рішення суду та стягнення з відповідачів заборгованості необхідно вказати РНОКПП відповідачів, який в рішенні суду першої інстанції є невірним, що унеможливлює виконання рішення суду.

Відповідно до вимог статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на вказане вище, зазначення правильного РНОКПП відповідачів є необхідним для виконання рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Столичний комфорт» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 33196,29 грн., яка складається із суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 23067,90 грн., збитків від інфляції у розмірі 8458,33 грн., 3% річних у розмірі 1670,06 грн. та судових витрат.

Згідно практики ЄСПЛ, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

В даному випадку не можна сказати, що ТОВ «Столичний комфорт» «отримав рішення, яке стосується його «цивільних прав та обов`язків», оскільки вказане рішення не може бути виконано.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 755/11440/18-ц (провадження 61-4561св20).

Отже суд першої інстанції, відмовляючи у виправленні описки в РНОКПП відповідачів, не врахував, що зазначення неправильного реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідачів унеможливлює виконання рішення суду про стягнення сум, що порушує викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду, а виправлення зазначеної описки не є виходом за межи заявлених позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права, а внесення виправлень до рішень суду першої інстанції не належить до процесуальної компетенції апеляційного суду.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.