єдиний унікальний номер справи 531/3252/23
номер провадження 2/531/44/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Карлівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Світлик Яніни Вікторівни, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи: Карлівської міської ради, про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Карлівської міської ради, про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом звернулася до суду із позовною заявою у якій просить змінити правовий статус нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного відповідно до договору купівлі-продажу від 02.01.1991року, зареєстрованого у реєстрі за №110 та засвідченого державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори 11.01.1991 року, що належить на праві власності ОСОБА_1 , з квартири на житловий будинок; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ."А1" загальною площею 80,2 м2, житловою площею 41,5 м2; погріб літ. «а5»; сарай літ. «Б1»; сарай літ. «Д»; вбиральня літ. «З»; огорожа №1, №4; ворота огорожі №6, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У позові зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.01.1991 року, зареєстрованого у реєстрі за №110 та засвідченого державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори 11.01.1991 року, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 . Згідно тексту договору, на момент придбання, до об`єкту нерухомого майна входили господарські будівлі та споруди. Відповідно до даних, отриманих на адвокатський запит від Виконавчого комітету Карлівської міської ради, згідно зданими реєстру територіальних громад, а також адресного довідника, адреса квартири позивачки була змінена на: АДРЕСА_2 . Зазначене додатково підтверджується рішенням виконкому Карлівської міської ради №120 від 18.08.2005 року, а також відомостями від 24.02.1996 року про місце реєстрації проживання позивачки, що внесені до сторінки 11 паспорту громадянина України. Поряд з квартирою позивачки, маючи одну спільну стіну, розташована і квартира відповідачів. Проте належна відповідачам квартира має іншу адресу: АДРЕСА_1 . Відомості технічного паспорту від 03.08.2023, інвентаризаційна справа №3823, реєстраційний №ТІ01:0437-5252-6531-9559, що виготовлений на будинок, до якого входять обидві квартири сторін, дають можливість стверджувати, що фактично квартира позивачки являє собою зблокований житловий будинок, що використовується як окремий, розташований на земельній ділянці комунальної власності, об`єкт нерухомого майна. Так, об`єкт нерухомого майна позивачки має власне огороджене огорожею подвір`я, на якому розташовані господарські будівлі та споруди, зокрема: сараї, погріб, гаражі. Окрім того, згідно інвентаризаційних даних, об`єкти нерухомого майна позивачки та відповідачів мають автономне газопостачання, електропостачання, водопостачання, каналізацію, окремі входи, окрему огороджену територію. Жодні комунікації чи господарські об`єкти не перебувають у їхньому спільному користуванні. Зазначене підтверджує технічний паспорт № ТІ01:0279-1476-4576-4866 та аналогічний технічний паспорт, виготовлений на об`єкт відповідачів. Відповідно до висновку ПП «Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 07.08.2023 №8458, довідки від 02.08.2023 №125-23 реєстраційний номер документу DT01:0338-3790-1965-0211, за технічними показниками об`єкт житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок на дві квартири, що належать сторонам) може бути поділено на окремі об`єкти нерухомого майна та використовуватися як два окремі житлові будинки. Вказане підтверджує і технічний паспорт № ТІ01:0279-1476-4576-4866, що виготовлений на належний позивачці об`єкт нерухомого майна, як на житловий будинок. Отже, за даними технічної документації, до складу нерухомого майна, що належить позивачці входить: житловий будинок літ."А1" 1968 року побудови загальною площею 80,2 м2, житловою площею 41,5м2; погріб літ. «а5»; сарай літ. «Б1»; сарай літ. «Д»; вбиральня літ. «З»; огорожа №1, №4; ворота огорожі №6. Сарай літ. «Д» був збудований власницею уже після придбання об`єкту нерухомості - у 2005 році на підставі рішення виконкому Карлівської міської ради №120 від 18.08.2005 року. Відповідачі також, провели реконструкцію житла та добудову кількох надвірних споруд. Проте наразі, у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. № 461, таке будівництво є самочинним, а отже, потребує введення в експлуатацію за рішенням суду. Окрім того, обов`язковою умовою для легалізації таких об`єктів є також наявність речового права на земельну ділянку. Позивачка, ще у грудні 2020 року зверталася до Карлівської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації з встановлення меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, але їй було роз`яснено, що у зв`язку з тим, що у правовстановлюючих документах зазначено право власності на квартиру, а не на житловий будинок, отримати земельну ділянку в користування чи власність вона не зможе, оскільки чинним законодавством не передбачено відведення земельної ділянки для обслуговування квартири. Отже, оскільки окрім будинку позивачки, на земельній ділянці розміщені і господарські будівлі та споруди, а всі комунікації є відокремленими та не перебувають у спільному використанні, такі технічні характеристики нерухомого майна повністю відповідають характеристикам житлового будинку садибного типу. Зважаючи на вказане, для користування своїм нерухомим майном на власний розсуд без перешкод, позивачці необхідно змінити статус квартири на садибний житловий будинок, щоб в подальшому оформити речове право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ввести в експлуатацію збудовані господарські споруди. Проте, викладені обставини (відсутність речового права на землю, наявність самочинно збудованих господарських будівель) не дають можливості вирішення питання зміни правового статусу квартири на житловий будинок інакше, ніж у судовому порядку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просили суд змінити правовий статус нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з квартири на житловий будинок; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках (по за кожним) право власності на житловий будинок літ."А1" загальною площею 87,6 м2, житловою площею 49,4м2, гараж літ. «Б», погріб вхідний літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», огорожа №2, №3, №7, ворота огорожі №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

У зустрічному позові зазначається, що відповідно до договору дарування від 20.09.2001року, зареєстрованого у реєстрі за №3666 та засвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримали у дару рівних частках квартиру АДРЕСА_1 . На момент дарування, до об`єкту нерухомого майна уже входили господарські будівлі та споруди. Поряд з квартирою, маючи одну спільну стіну, розташована і квартира відповідачки за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , яка має адресу: АДРЕСА_2 . Відомості технічного паспорту від 03.08.2023, інвентаризаційна справа №3823, реєстраційний №ТІ01:0437-5252-6531-9559, що виготовлений на будинок, який складається з двох квартир, що належать позивачам і відповідачці за зустрічним позовом, дають можливість стверджувати, що фактично квартира являє собою зблокований житловий будинок, що використовується як окремий об`єкт нерухомого майна та розташований на земельній ділянці комунальної власності. Територія подвір`я огороджена, на подвір`ї розташовані господарські будівлі та споруди. Окрім того, згідно інвентаризаційних даних, з відповідачкою об`єкти нерухомого майна мають автономне газопостачання, електропостачання, водопостачання, каналізацію, окремі входи, окрему огороджену територію. Жодні комунікації чи господарські об`єкти не перебувають у спільному зі ОСОБА_1 користуванні. Відповідно до довідки від 02.08.2023 №125-23 реєстраційний номер документу DT01:0338-3790-1965-0211, висновку ПП «Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 07.08.2023 №8458, за технічними показниками об`єкт житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок на дві квартири) може бути поділено на окремі об`єкти нерухомого майна та використовуватися як два окремі житлові будинки. Вказане підтверджує і технічний паспорт №ТІ01:0279-5370-1139-3606, що виготовлений на належний позивачам за зустрічним позовом об`єкт нерухомого майна, як на житловий будинок. Отже, за даними технічної документації, до складу нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 входить: житловий будинок літ."А1" 1968 року побудови загальною площею 87,6 м2, житловою площею 49,4м2; гараж літ. «Б»; погріб вхідний літ. «В»; сарай літ. «Г»; навіс літ. «Е»; вбиральня літ. «Ж»; огорожа №2, №3, №7; ворота огорожі №5. Відповідно до рішення виконкому Карлівської міської ради №221 від 11.12.2012 року позивачі за зустрічним позовом провели реконструкцію житла та добудову кількох надвірних споруд. Відповідач також збудувала сарай літ. «Д» уже після придбання об`єкту нерухомості на підставі рішення виконкому Карлівської міської ради. Незважаючи не те, що добудови проводилися на підставі рішень органу місцевого самоврядування, відповідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. № 461, таке будівництво є самочинним, а отже, потребує введення в експлуатацію за рішенням суду. Окрім того, обов`язковою умовою для легалізації таких об`єктів є також наявність речового права на земельну ділянку. Неодноразово позивачі за зустрічним позовом зверталися до Карлівської міської ради із питанням про надання дозволу на розробку технічної документації з встановлення меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Кожного разу їм роз`яснювали, що у зв`язку з тим, що у правовстановлюючих документах зазначено право власності на квартиру, а не на житловий будинок, отримати земельну ділянку в користування чи власність вони не зможуть, оскільки чинним законодавством не передбачено відведення земельної ділянки для обслуговування квартири. Оскільки окрім будинку, на земельній ділянці розміщені і господарські будівлі та споруди, а всі комунікації є відокремленими та не перебувають у спільному використанні, такі технічні характеристики нерухомого майна повністю відповідають характеристикам житлового будинку садибного типу. Зважаючи на вказане, для користування своїм нерухомим майном на власний розсуд без перешкод, позивачам за зустрічним позовом необхідно змінити статус квартири на садибний житловий будинок, щоб в подальшому оформити речове право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ввести в експлуатацію збудовані господарські споруди. Проте, викладені обставини (відсутність речового права на землю, наявність самочинно збудованих господарських будівель) не дають можливості вирішення питання зміни правового статусу квартири на житловий будинок інакше, ніж у судовому порядку.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом до суду не з`явилася. Її представником надано заяву про визнання зустрічного позову. Представник просила справу розглянути без її участі та без участі ОСОБА_1 .

Відповідачі за зустрічним позовом та позивачі за зустрічним позовом до суду не з`явилися, ними подано заяву про визнання первісного позову. Розгляд справи просили провести без їхньої участі.

Представник третьої особи за первісним та зустрічним позовом до суду не з`явився, надано письмову заву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши надані письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ввідповідно до договору купівлі-продажу від 02.01.1991 року, зареєстрованого у реєстрі за №110 та засвідченого державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори 11.01.1991 року, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 . Згідно тексту договору, на момент придбання, до об`єкту нерухомого майна входили господарські будівлі та споруди (а.с.11).

Відповідно до даних, отриманих на адвокатський запит (а.с.12) від Виконавчого комітету Карлівської міської ради, згідно зданими реєстру територіальних громад, а також адресного довідника, адреса квартири позивачки за первісним позовом була змінена на: АДРЕСА_2 (а.с.13). Зазначене додатково підтверджується рішенням виконкому Карлівської міської ради №120 від 18.08.2005 року (а.с.14).

Поряд з квартирою ОСОБА_1 , маючи одну спільну стіну, розташована і квартира ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до договору дарування від 20.09.2001 року, зареєстрованого у реєстрі за №3666 та засвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримали у дару рівних частках квартиру АДРЕСА_1 . На момент дарування, до об`єкту нерухомого майна уже входили господарські будівлі та споруди (а.с.15).

Відомості технічного паспорту від 03.08.2023, інвентаризаційна справа №3823, реєстраційний №ТІ01:0437-5252-6531-9559 (а.с.16-22), що виготовлений на будинок, який складається з двох квартир, що належать сторонам по справі, дають можливість стверджувати, що фактично квартира являє собою зблокований житловий будинок, що використовується як окремий об`єкт нерухомого майна та розташований на земельній ділянці комунальної власності. Територія подвір`я огороджена, на подвір`ї розташовані господарські будівлі та споруди. Окрім того, згідно інвентаризаційних даних, з відповідачкою об`єкти нерухомого майна мають автономне газопостачання, електропостачання, водопостачання, каналізацію, окремі входи, окрему огороджену територію. Жодні комунікації чи господарські об`єкти не перебувають у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки від 02.08.2023 №125-23 реєстраційний номер документу DT01:0338-3790-1965-0211 (а.с.25-26), висновку ПП «Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 07.08.2023 №8458 (а.с.23-24), за технічними показниками об`єкт житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок на дві квартири) може бути поділено на окремі об`єкти нерухомого майна.

Вказане підтверджує і технічний паспорт №ТІ01:0279-5370-1139-3606, що виготовлений на належний ОСОБА_2 , ОСОБА_3 об`єкт нерухомого майна, як на житловий будинок (а.с.67-70), та технічний паспорт № ТІ01:0279-1476-4576-4866, що виготовлений на належний ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна, як на житловий будинок (а.с.27-30). За даними технічної документації, до складу нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 входить: житловий будинок літ."А1" 1968 року побудови загальною площею 87,6 м2, житловою площею 49,4м2; гараж літ. «Б»; погріб вхідний літ. «В»; сарай літ. «Г»; навіс літ. «Е»; вбиральня літ. «Ж»; огорожа №2, №3, №7; ворота огорожі №5; а до складу нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 входить: житловий будинок літ."А1" 1968 року побудови загальною площею 80,2 м2, житловою площею 41,5м2; погріб літ. «а5»; сарай літ. «Б1»; сарай літ. «Д»; вбиральня літ. «З»; огорожа №1, №4; ворота огорожі №6.

Сарай літ. «Д» був збудований власницею уже після придбання об`єкту нерухомості - у 2005 році на підставі рішення виконкому Карлівської міської ради №120 від 18.08.2005 року (а.с.14).

Відповідно до рішення виконкому Карлівської міської ради №221 від 11.12.2012 року позивачі за зустрічним позовом провели реконструкцію житла та добудову кількох надвірних споруд (а.с.66).

Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

В силу ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно частини 1 статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно частини 1 статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Згідно із ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, блоковані будинки - два та більше житлових (садибного типу, садові, дачні) будинків заввишки не більше чотирьох поверхів, у яких є хоча б одна спільна стіна, збудованих по межі окремих земельних ділянок за різними кадастровими номерами. Кожен блокований будинок є окремим об`єктом нерухомості і йому присвоюється окремий номер по вулиці (провулку тощо).

Отже, аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку, що квартира - це житлове приміщення, яке складається із декількох кімнат, має окремий вхід і набір необхідних інженерних систем (опалення, каналізація, вентиляція) розміщених у окремому блоці, де поряд ще декілька таких приміщень. Будинок - це окреме житлове приміщення, яке має окремий вхід і повний набір автономних комунікацій.

Тож, головною відзнакою квартири і будинку є відособленість. Квартира розміщуються у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других об`єктів нерухомості, всі комунікації, розміщені у ньому, автономні. Інженерні системи квартири є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні (труби, коридори, сходи). У будинку є відособлений вхід, у квартири тільки вхідні двері.

Враховуючи, викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що мається достатньо підстав для задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, тому визнання позову відповідачами за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , слід прийняти.

Як результат, слід змінити правовий статус нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного відповідно до договору купівлі-продажу від 02.01.1991 року, зареєстрованого у реєстрі за №110 та засвідченого державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори 11.01.1991 року, що належить на праві власності ОСОБА_1 , з квартири на житловий будинок та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ."А1" загальною площею 80,2 м2, житловою площею 41,5 м2; погріб літ. «а5»; сарай літ. «Б1»; сарай літ. «Д»; вбиральня літ. «З»; огорожа №1, №4; ворота огорожі №6, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також змінити правовий статус нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з квартири на житловий будинок та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках (по за кожним) право власності на житловий будинок літ."А1" загальною площею 87,6 м2, житловою площею 49,4м2, гараж літ. «Б», погріб вхідний літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», огорожа №2, №3, №7, ворота огорожі №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

Керуючись ст.ст. 255, 258-259, 200, 206, 263, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 379-382 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Прийняти визнання позову відповідачами за первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Прийняти визнання позову відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Позов ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Світлик Яніни Вікторівни, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи: Карлівської міської ради, про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок та зустрічнй позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Карлівської міської ради, про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок, задовольнити.

Змінити правовий статус нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного відповідно до договору купівлі-продажу від 02.01.1991 року, зареєстрованого у реєстрі за №110 та засвідченого державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори 11.01.1991 року, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з квартири на житловий будинок.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок літ."А1" загальною площею 80,2 м2, житловою площею 41,5 м2; погріб літ. «а5»; сарай літ. «Б1»; сарай літ. «Д»; вбиральня літ. «З»; огорожа №1, №4; ворота огорожі №6, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Змінити правовий статус нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , з квартири на житловий будинок.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності за кожним на частину житлового будинку літ."А1" загальною площею 87,6 м2, житловою площею 49,4м2, гараж літ. «Б», погріб вхідний літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», огорожа №2, №3, №7, ворота огорожі №5, за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. С. Попов