ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8314/24 Справа № 205/3181/24 Головуючий у першій інстанції: Приходченко О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №102282, відповідно до умов якого позикодавець надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 13334 грн, з яких 10000,50 грн. перераховано на картковий рахунок позичальника, 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості за комісією, строком на 126 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит у строк по 06 березня 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 286% річних та комісію у розмірі 25% від суми кредиту одноразово. 28 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і позивачем було укладено договір факторингу №28/06/2023-01, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право вимоги за договором про споживчий кредит №102282 від 31 жовтня 2022 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору, тому станом на 18 березня 2024 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями становить 22474,35 грн, з яких 13334,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8339,35 грн. заборгованість за відсотками по кредиту, 801,00 грн. заборгованість за комісією. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість у загальному розмірі 22474,35 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про споживчий кредит №102282 від 31 жовтня 2022 року у розмірі 22474,35 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13334,00 грн, заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 8339,35 та заборгованості за комісією у розмірі 801,00 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн, а всього 24896,75 грн.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено. Документи, подані 12 червня 2024 року, а саме акт виконаних робіт від 12 квітня 2024 року, рахунок №1 від 12 квітня 2024 року та платіжну інструкцію №1200 від 12 червня 2024 року, залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції та стягнення на його користь з відповідача судових на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн (а.с. 133-138).

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За положеннями вказаної вище норми у редакції Закону №3831-IX від 19.06.2024, що діє на час розгляду справи, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, пунктом другим Розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах від 19 червня 2024 року №3831-IX, який набрав чинності 19.07.2024, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 22474,35 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування додаткового рішення, виходячи з наступного.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року в справі №713/49/21 (провадження №61-15034св21) зазначено, зокрема, що виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

12 червня 2024 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» через систему «Електронний суд» звернувся до районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив поновити строк на подання заяви через отримання копії рішення 11.06.2024, а також стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Згідно роздруківки із системи «Електронний суд», копія рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року надійшла позивачу в електронному вигляді 11.06.2024(а.с. 120). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року було опубліковане у цьому реєстрі 12.06.2024.

Разом із тим, відповідної заяви про надання додаткових доказів розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до закінчення судових дебатів під час розгляду справи судом першої інстанції зроблено не було, а додаткові докази розміру вказаних витрат на суму 7000,00 грн (копії акту виконаних робіт від 12 квітня 2024 року, рахунку №1 від 12 квітня 2024 року та платіжної інструкції № 1200 від 12 червня 2024 року) подані 12 червня 2024 року без попередньо зробленої заяви, після ухвалення місцевим судом рішення у справі.

Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).

Колегія звертає увагу, що до закінчення судових дебатів у даній справі позивачем на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу було надано лише копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 15.03.2024 (а.с. 35), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001477 (а.с. 36), копію договору про надання правової допомоги від 14.03.2024 року, укладеного між адвокатом Бачинським С.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (а.с. 37-38), а також орієнтовний розрахунок суми судових витрат (а.с. 39).

Вказані вище докази не є достатніми для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, адже суду не представлено погоджених актів приймання-передачі виконаних робі, або відповідних платіжних документів щодо фактичної оплати наданих позивачу адвокатських послуг.

У суді першої інстанції позивач зазначав орієнтовний розмір витрат на професійну правову допомогу. Обставини подання позивачем до прийняття рішення доказів, які б підтверджували розмір понесених ним судових витрат, як і заявлення про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, матеріали справи не містять.

Отже, за відсутності заяви про те, що докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у місцевого суду були відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про відшкодування ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрат на правову допомогу.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2024 року у справі №907/568/22.

Виходячи з вищевикладеного, колегія дійшла висновку, що заява ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000,00 грн не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не дотримано встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України порядок звернення з заявою про розподіл судових витрат та подання доказів їх понесення.

Обґрунтування апелянта, що ним було зроблено відповідну заяву у позовній заяві є безпідставним, адже ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» не зазначало у позові, що докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Щодо обґрунтування апелянта, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено, то позивачем до ухвалення рішення суду в даній справі не було підтверджено належними та допустимими доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, зокрема, актами приймання-передачі виконаних робіт, або платіжними документами про сплату відповідних послуг клієнтом, тощо.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» задоволенню не підлягає, а додаткове рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 25 грудня 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова