ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/4596/23
Номер провадження 22-ц/818/2327/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2024 року в складі судді Гуменного З.І. у справі № 636/4596/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 12 березня 2021 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 969734483 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримала кошти на умовах строковості, зворотності та платності, які зобов`язалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало грошові кошти в кредит. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 140 від 29 червня 2021 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року.

04 серпня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія «Ейс" було укладено договір факторингу № 04/08/23-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 04 серпня 2023 року до договору факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 40590,77 грн, з яких 18932,21 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21658,56 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року не погашена.

Крім того, на виконання вимог пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із розглядом даної справи, складає 7147,20 грн, який складається з судового збору 2147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу 5000,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Посилаючись на вказані обставини ТОВ "Фінансова компанія «Ейс" просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 рокуу розмірі 40590,77 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

14 листопада 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволені позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що з позовними вимогами ТОВ «ФК «ЕЙС» вона не згодна, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують її права, оскільки на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 09 серпня 2019 року ще не виникло зобов`язань між первісним кредитором - ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та безпосередньо ОСОБА_1 , а відтак у первісного кредитора - "Манівео Швидка Фінансова Допомога" не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 09 серпня 2019 року. Також звернула увагу на той факт, що договір факторингу № 28/1118-01 від 09 серпня 2019 року, на який посилається позивач, матеріали справи не містять, а наявний лише договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року і оскільки ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги відносно неї як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 16 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року. Тобто, ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 12 березня 2021 року між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Також, із аналізу вказаних договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нового кредитора ще 09 серпня 2019 року (як зазначається в позовній заяві), а сам кредитний договір № 969734483 був укладений 12 березня 2021 року, тобто через 2 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше самого кредитного договору, за яким переходить право вимоги. При цьому, будь-яких належних доказів, що перехід права вимоги за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року відбувся на виконання пункту 1.1 вказаного договору, а саме стосовно майбутньої грошової вимоги, суду не надано.

Стосовно договору факторингу № 28/1118-01 від 09 серпня 2019 року (як зазначається в позовній заяві), укладеного між первісним кредитором - ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ «Таліон Плюс», ціна, за яку відбулося відступлення права вимоги, не зазначена.

Крім того, ні у договорі факторингу № 28/1118-01 від 09 серпня 2019 року (як зазначається в позовній заяві), ні у додатковій угоді до договору не зазначений розмір вимоги до боржника, яка відступається. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», потім від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», та відповідно від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», тому відповідач вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є необґрунтованими та недоведеними, оскільки належним чином обсяг і зміст вимог не перейшли до позивача як нового кредитора, тому просить у позові відмовити в повному обсязі.

27 листопада 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив та 13 грудня 2023 року клопотання/заява від представника ТОВ «ФК «ЕЙС» - Полякова О.В., в яких останній підтримував позовні вимоги.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 40590,77 грн, з яких 18932,21 грн заборгованість за тілом кредиту, 21658,56 грн - сума заборгованості за відсотками; витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн і судовий збір у сумі 2147,20 грн, а всього - 47737 грн 97 коп. Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

02 травня 2024 року ОСОБА_1 на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 09 серпня 2019 року, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та безпосередньо нею, відтак у первісного кредитора (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 09 серпня 2019 року. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно неї, як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 16 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року. В свою чергу порушення норм матеріального права полягає в тому, що суд першої інстанції до вимог між позивачем та відповідачем застосував статтю 1049 ЦК України (щодо обов`язку повернути суму кредиту), яка в свою чергу не підлягає застосуванню, оскільки на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 09 серпня 2019 року ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та безпосередньо нею. Оскільки на момент укладення договору факторингу від 09 серпня 2019 року у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» жодної визначеної вимоги до відповідача не було, так як кредитний договір з нею було укладено після цієї дати, а саме 12 березня 2021 року, тобто через 2 роки після укладення вказаного договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Крім того, зауважила, що матеріали справи не містять і доказів здійснення фактором оплати попередньому кредитору за відступлені ним права вимоги за кожним договором факторингу.

05 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Посилалось на те, що судом повно та всебічно перевірені обставини в справі та ухвалене законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги викладених судом висновків не спростовують.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 березня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, укладено кредитний договір № 969734483 (далі Договір) (а.с.15-17).

За умовами вказаного договору товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 20500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцеві відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Кредит надано строком на 126 днів. Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який наданий кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункти 1.1.-1.3. Договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі- «Дисконтна процентна ставка») (пункт 1.4. Договору).

На умовах, викладених в п.1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі-«Базова процентна ставка») (пункт 1.5 Договору).

Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що в разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості (пункт 1.6. Договору).

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (пункт 4.5.).

Згідно Додатку №1 до Договору № 969734483 від 12 березня 2021 року, в пункті 1 сторони погодили графік розрахунків. Як вбачається з пункту 2. Договору, загальна вартість кредиту складає 30899 грн 48 коп. та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом в розмірі 10399 грн 48 коп. та суму (тіло) кредиту в розмірі 20500 грн (а.с.17).

Кредитний договір та додаток № 1 до Договору № 969734483 від 12 березня 2021 року, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV36CF5», було відправлено відповідачці на номер мобільного телефону: НОМЕР_1 , вказаного у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 12 березня 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с.12).

26 березня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору № 969734483 від 12 березня 2021 року за умовами якої сторони дійшли згоди в зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника продовжити загальний строк, на який був наданий кредит за договором та строк оплати наступного чергового платежу на наступну кількість днів: чотирнадцять. На дату укладення цієї Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Ця Додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 26 березня 2021 року. Усі інші умови договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними в попередній редакції і сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання. Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною договору. (а.с.18).

Згідно копії платіжного доручення № с3002d7c-8935-48d8-b99c-86e879a59c40 від 12 березня 2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у розмірі 20500,00 грн відповідно до договору № 969734483 від 12 березня 2021 року для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с.13).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 140 від 29 червня 2021 року (а.с.33-40).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року (а.с.41-46, 48-51).

В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступив ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року відповідно до договору факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги від 04 серпня 2023 року (а.с.52-56, 58-59).

Відповідно до Реєстру боржників від 04 серпня 2023 року до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року в сумі 40590,77 грн, з яких: 18932,21 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 21658,56 грн - заборгованість за відсотками (а.с.58-59).

Умовами укладених між ТОВ "Манівео швидка фінансова компанія" та ТОВ "Таліон Плюс", а також між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" договорів факторингу було передбачено право фактора розпоряджатись правом вимоги на свій власний розсуд, зокрема, відступати його на користь третіх осіб.

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 969734483 від 12 березня 2021 року загальна заборгованість відповідача станом на 11 серпня 2023 року становить 40590,77 грн, з яких: 18932,21 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 21658,56 грн - прострочена заборгованість за відсотками (а.с.57).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконує, то позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній уповноважений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Як вбачається з матеріалів справи, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором від № 969734483 від 12 березня 2021 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року.

Крім того, колегія також звертає увагу, що доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року позивачем не надано.

Вбачається також те, що на час укладення договору відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про ОСОБА_1 як боржника надана у витягу з реєстру прав вимоги № 140 від 29 червня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» (а.с.39), тобто майже через три роки після укладення договору відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 12 березня 2021 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Отже між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги до відповідача за укладеним договором.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «ФК «ЕЙС».

Суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув, не перевірив наявність у позивача права вимоги до відповідача на підставі укладеного з ним договору факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення заборгованості слід відмовити з наведених вище підстав, у зв`язку чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права на підставі частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» відмовити.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС», то судові втрати, понесені в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, слід залишити за позивачем.

Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, з позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останньою за подачу апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн (а.с.120-121).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2024 скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати, понесені в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції залишити за позивачем.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина