Номер провадження 2-др/754/146/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Кирилова А.

за відсутності сторін

розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року вимоги ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства були задоволені та встановлено факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ).

Постановою Київського апеляційного суду від 03 липня 2024 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року залишено без змін.

21 листопада 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення у справі посилаючись на те, що судом при постановленні рішення не було вирішено питання зобов"язання внесення зміни даних про батька до актового запису про народження заявника.

Згідно до ч.1,2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Перелік підстав для винесення додаткового рішення є вичерпним.

Відповідно до вимог ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках…. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Відповідно до вимог ч.5 ст. 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В ухваленні додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя І.А. Галась