Справа № 487/6463/24
Провадження № 2/487/2562/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Лагоди А.А., за участю секретаря Мамчур К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сидоренко Т.В. звернулась до суду із позовом, яким просить розірвати з ОСОБА_2 шлюб. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 31.03.2017 зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, втрачено почуття єдиної родини. Спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. У зв`язку з викладеним, позивач просить укладений шлюб розірвати, судові витрати приймає на себе.

30.07.2024 ухвалою суду порушено провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.08.2024 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява із запереченнями проти позову та клопотанням про надання строку для примирення подружжя. У заяві відповідач просив зупинити провадження у справі та надати шестимісячний строк для примирення.

Ухвалою суду від 13.08.2024 судом надано строк на примирення строком чотири місяці, провадження по справі зупинено.

13.12.2024 від представника позивача адвоката Сидоренко Т.В. до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки примирення сторін не відбулось.

16.12.2024 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі.

18.12.2024 до суду від представника позивача адвоката Сидоренко Т.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Цією заявою позивач наголосив, що примирення між сторонами не відбулось та наполіг на розірванні шлюбу з огляду на принцип добровільності шлюбу, не допущення примушування жінки до шлюбу.

23.12.2024 від представника відповідача адвоката Гафич І.І. до суду надійшло клопотання про зупинення розгляду справи. Клопотання обґрунтовано тим, що за довідкою №2632/д від 02.12.2024 лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі (за контрактом) у в/ НОМЕР_1 з 11.10.2024 по теперішній час та в силу положень п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України відповідач просить зупинити провадження у справі до моменту закінчення проходження ним військової служби в ЗСУ.

Сторони в судове засідання не з`явились. Суд вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17, провадження № 61-9218св22, від 29.03.2023, у справі № 756/3462/20, провадження № 61-7918св22, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Окремо, суд зазначає, що сторонам надав можливість примиритись до 13.12.2024, але стороною позивача 18.12.2024 підтвердила відсутність такого примирення та наполягає на розірванні шлюбу.

Як свідчить довідка №2632/д від 02.12.2024 відповідач перебуває на військовій службі за контрактом з 11.10.2024, тобто відповідач в межах строку на примирення прийняв відповідне рішення, а його представник подав такі докази разом з клопотанням про зупинення розгляду справи.

Особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з 24.02.2022, після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та неодноразово був продовжений.

Тобто, дійсно, відповідно до діючого законодавства, маються обумовлені в законодавстві підстави для зупинення розгляду справи.

Треба зазначити, що зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 11- 398сап20). Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

В даному випадку в справі приймає участь представник відповідача, якій має всі можливості для захисту його інтересів у передбачений законом спосіб в т.ч. висловлювати позицію позивача, щодо прийняття для себе чіткого рішення про розлучення.

Крім того, вирішуючи вказане питання, суд звертає увагу на позовні вимоги позивача, на які розповсюджується скорочений строк розгляду справи, так як вказана категорія справ віднесена до справ, які можуть розглядатись у спрощеному провадженні.

В силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи всі вищевказані обставини, суд дійшов висновку необхідності відмови у задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Гафич Івана Івановича який діє в інтересах ОСОБА_2 про зупинення розгляду справи залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає

Суддя А.А. Лагода