Справа № 431/305/22
Провадження № 2/191/1119/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 грудня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки товару з відстроченням платежу, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки товару з відстроченням платежу.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.11.2021 року між ним та ФОП ОСОБА_2 01.11.2021 року був укладений Договір №001 про поставку товару з відстрочкою платежу. Відповідно до зобов`язання передати (поставити) у зумовлені строки (у день укладення договору) другій стороні покупцеві товар, позивач передав ФОП ОСОБА_2 меду натурального, вагою 2552 кг. за ціною 65 грн. за кілограм, на загальну суму 165880 грн. Останній прийняв вказаний товар у повному обсязі і повинен був сплатити за нього певну грошову суму відповідно Договору за отриманий товар з відстроченням платежу до 14 днів з моменту отримання, а саме останній строк виконання зобов`язання вважається 15.11.2021 року. До теперішнього часу, зобов`язання з оплати за прийнятий товар (мед) відповідачем не виконане, чим останній порушив п.3 Договору.
Остання загальна сума нарахованих пені, інфляції, відсотків за прострочення оплати відповідачем суми основного боргу у період з 15.11.2021 року по 17.01.2022 року становить : 179119,49 грн., з яких : основного боргу - 165880,00 грн., нарахованої пені в сумі 5044,57 грн., втрат від інфляції у сумі 2322,32 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 872,57 грн., моральної шкоди 5000 грн.
Позивач зазначає, що вправі збільшити розмір позовних вимог з 18.01.2022 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості.
Розрахунок 3% річних за користування грошовими коштами розраховується за формулою : [Відсотки] = [Сума боргу] х [Процентна ставка]/100%/365 днів х [Кількість днів].
Період розрахунку : 18.01.2022 31.12.2022. Кількість днів - 348, сума боргу 165880,00, процентна ставка 3,000%, проценти 4744,62.
Період розрахунку : 01.01.2023 31.10.2023. Кількість днів - 304, сума боргу 165880,00, процентна ставка 3,000%, проценти 4144,73.
Всього : сума заборгованості за користування грошовими коштами за період з 18.01.2022 року по 31.10.2023 року складає 8889,35 грн.
Крім того, зазначені ситуація завдала йому моральної шкоди внаслідок порушення його прав, а саме вона полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою підприємцем, зловживання довірою і розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає у 5000 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується Довідками до доставку повідомлення у додаток «Viber». Своїм правом на надання відзиву не скористався. Крім того, виклик відповідача також здійснювався через оголошення про виклик на офіційному сайті «Судової влади».
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
01.11.2021 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений Договір №001 поставки товару з відстрочкою платежу, згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти товар мед натуральний з відстрочкою платежу за ціною 65 грн. в кількості 2552 кг. на сума 165880 грн. Ціна фіксується на весь строк дії Договору.
Згідно п.3 Договору, плата за товар ( мед натуральний) здійснюється протягом 14 днів з моменту поставки.
16.12.2021 року ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 була надіслана претензія про сплату заборгованості за договором про поставку товару з відстроченням платежу, згідно якого ОСОБА_1 вимагав останнього сплатити заборгованість у розмірі 165880 грн. протягом 30 днів з дня отримання претензії.
За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Згідно ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
За приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, при цьому розстрочення платежу може бути передбачено Договором купівлі-продажу.
Згідно ч. 3 цієї статті у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Статтею 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 627, 629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першою, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню як законно обґрунтовані та підтверджені документально.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то суд дійшов висновку наступного висновку.
Згідно ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
В той же час, як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
При цьому, в п. п. 3, 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Водночас, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.
Враховуючи викладене та обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи тривалий період невиконання відповідачем свого обов`язку, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.
Крім того, згідно ч.1,2 п.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3844,24 грн.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 11.02.2022 року було накладено арешт на майно та рахунки фізичної особи підприємця ОСОБА_2 у межах суми ціни позову у розмірі 179119,49 грн. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки товару.
Згідно повідомлення Старобільського відділу ДВС у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.03.2024 року, старшим державним виконавцем Старобільського ВДВС Демченко В.Р. було повернуто виконавчий документ, виданий 11.02.2022 року на підставі ухвали Старобільського районного суду Луганської області у справі №431/305/22, без прийняття до виконання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6,23, 530, 549, 610, 612, 625,638,655, 664, 689,692,712 ЦК України, ст.ст. 12,81,137,141,258,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 ,
заборгованість за Договором №001 поставки товару з відстроченням платежу від 01.11.2021 року в розмірі : 230683 (двісті тридцять тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 52 копійки, з яких :
основного боргу 165880,00 грн.,
нарахованої пені у сумі 5044,57 грн.,
3% річних від простроченої суми у розмірі 9761,92 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3844 ( три тисячі вісімсот сорок чотири ) гривні 24 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т. В. Прижигалінська