Провадження №: 2/336/4226/2024
УХВАЛА

про забезпечення позову

25 грудня 2024 року Шевченківській районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши заяву секретаря Запорізької міської ради Харченко Регіни Владиславівни, яка діє в інтересах позивача - Запорізької міської ради про забезпечення позову Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Представник Запорізької міської ради Доніна Н.О., яка діє на підставі Довіреності від 22.05.2024, через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

1) витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , яку вона прийняла після смерті ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав, та повернути законному власнику - Запорізькій міській раді;

2) стягнути з відповідачки на користь Запорізької міської ради судові витрати у сумі 3 633,6 грн., які складаються з суми судового збору за подачу позовної заяви - 2 422,40 грн. та суми судового збору за подачу заяви про забезпечення позову - 1 211,20 грн.;

3) витребувати у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про :

зареєстрованих на даний час осіб за адресою: АДРЕСА_2 ;

осіб, які були раніше зареєстровані за вказаною адресою та станом на теперішній час зняті з реєстрації місця проживання, з зазначенням періоду реєстрації щодо кожної особи (за період з 1990 року по теперішній час);

- інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території міста Запоріжжя за період з 1990 року по теперішній час, а також осіб, які були зареєстровані разом з нею на час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

4) витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Наталі Олександрівни копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з позовом було подано заяву секретаря Запорізької міської ради Харченко Регіни Владиславівни, яка діє в інтересах позивача - Запорізької міської ради про забезпечення вказаного позову, в якій остання просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що під час проведення моніторингу ефективності використання житлового фонду комунальної власності Запорізької міської територіальної громади було встановлено, що 13.06.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради у м. Запоріжжя, Запорізька область - Осєнньою Маргаритою Вікторівною, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу) індексний №36438202 від 18.06.2018 та зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого 30.06.2000 Шевченківською районною адміністрацією.

Матеріали реєстраційної справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містять наступні документи:

- свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 на квартиру від 30.06.2000, видане Шевченківською районною адміністрацією на підставі розпорядження Комунарської райадміністрації від 30.06.2000 № 2287, про що записано у реєстровій книзі 210 р№35776 від 31 липня 2000;

- свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 на квартиру від 30.06.2000, видане Шевченківською районною адміністрацією на підставі розпорядження Комунарської райадміністрації від 30.06.2000 № 2287, без відміток про державну реєстрацію;

- лист ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.06.2018 №2932 на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до якого на запит ОСОБА_2 ЗМБТІ направляє копію правовстановлювального документу на квартиру АДРЕСА_1 з матеріалів інвентарної справи на нерухоме майно, а саме: свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на житло, видане Шевченківською районною адміністрацією від 30.06.2000р. (з приміткою - «Додаток на 1-му аркуші.»);

- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , виданий 14.05.2018 року ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41660191 від 18 червня 2018 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Осенняя Маргарита Вікторівна, Філія Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради у м.Запоріжжя, Запорізька обл.;

- заява про реєстрацію прав та їх обтяжень Воробйової Н.П. від 13.06.2018 №28696844.

Проте, вказані документи є не достовірними та спростовуються наступними даними. Так, відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 25.03.2024 №621/01-26/22.01-443, квартира АДРЕСА_1 в електронній базі районного програмного комплексу «Приватизація житла» відсутня. Таким чином, приватизація вказаної квартири районною адміністрацією не здійснювалась, свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 30.06.2000 на підставі розпорядження № 2287 не видавалось.

Крім того, за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, наданої листом від 18.03.2024 №01-24/04/0465 за вказаною адресою відсутні зареєстровані особи.

Також, відповідно до листа ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 22.03.2024 №405 (відповідь на запит від 12.03.2024 №01/02- 11/0729) інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 - не заводилась. Правовстановлюючі документи на вказану квартиру в ТОВ «ЗМБТІ» також відсутні. Технічний паспорт на квартиру за вказаною адресою 14.05.2018 року на ім`я ОСОБА_2 фахівцями ЗМБТІ не виготовлявся. Отже, реєстраторами ЗМБТІ не здійснювалось реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна. Реєстрація квартир в будинку АДРЕСА_3 здійснювалась ЗМБТІ у реєстровій книзі № 243 реєстровий №36656, а не в книзі №210 р.№ 35776.

Крім того, згідно з листом Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 04.04.2024 №534/01-37/01 станом на 01.04.2024 в реєстрі житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя зазначена квартира обліковується як неприватизована та перебуває в господарському віданні Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради.

Також, Листом КП «Запоріжремсервіс» ЗМР від 12.04.2024 №1220/01-03 надана інформація про те, що відповідно до наявного на підприємстві загального обліку неприватизованого нерухомого майна житлового фонду комунальної власності м.Запоріжжя квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.11.2016 №721 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.08.2016 №494 «Про вилучення об`єктів житлового та нежw:тлового фонду, об`єктів благоустрою та обладнання з господарського відання міського комунального підприємства «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» ЗМР та затвердження актів приймання-передачі» житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 знаходився в господарському віддані комунального підприємства «Наше місто» ЗМР.

На теперішній час, на підставі рішення Запорізької міської ради №7 від 26.12.2022 «Про внесення змін до рішення Запорізької міської ради від 07.12.2022 №66 «Про реорганізацію комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради шляхом приєднання до КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради» житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться в господарському віддані КП «Запоріжремсервіс» ЗМР.

Ордер на житлове приміщення №4773 від 12.09.1988 був виданий ОСОБА_3 на склад родини: чоловік - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_5 . Згідно з карткою особового рахунку МКП «Основаніє», ОСОБА_3 знята з реєстрації 05.05.2015, внаслідок смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). На дату смерті єдиною зареєстрованою особою, згідно картки особового рахунку, залишався внук наймачки- ОСОБА_6 , 1989 року народження. Станом на 01.11.2018 року в базі даних абонентів за квартирою АДРЕСА_1 значиться один особовий рахунок, який було відкрито на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрована 1 особа. Станом на 01.11.2017 за даним особовим рахунком наявна заборгованість у сумі 4 601,83 грн. за послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» надало бухгалтерську довідку №1217/01-05 від 12.04.2024 про перебування в господарському віданні даного об`єкту нерухомого майна житлового фонду комунальної власності міста.

Для підтвердження факту, що ОСОБА_7 ніколи не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 було зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг міської ради, в якому витребовувалася інформація щодо зареєстрованих на даний час за вказаною адресою осіб; осіб, які були раніше зареєстровані за вказаною адресою та на даний час зняті з реєстрації місця проживання, з зазначенням періоду реєстрації щодо кожної особи (за період з 1990 року по теперішній час); вся наявна інформація щодо реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території місця Запоріжжя (за період з 1990 року по теперішній час). Станом на час подання вказаної заяви до суду, відповіді не отримано.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_7 ніколи не набувала право на приватизацію квартири, не здійснювала її, а шахрайським шляхом, надавши підроблені документи державному реєстратору, неправомірно зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, об`єктивними, достовірними та допустимими доказами доводиться, що квартира АДРЕСА_1 не була приватизована, тобто на законних підставах не вибувала з комунальної власності міста Запоріжжя та на теперішній час обліковується як неприватизована, а відтак є комунальною власністю.

Витребувати квартиру у ОСОБА_2 не є можливим внаслідок її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено листом ВДРАЦС управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) від 22.05.2024 №242/06.10.-01-33, відповідно до якого про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Олександрівським ВДРАЦС у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса), складений актовий запис №6072 від 28.09.2018.

Запорізькою міською радою було встановлено, що померла ОСОБА_2 за життя була власницею 1/3 частки квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 03.05.2001 №1264, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Сосіменко Ю.П.

До Третьої запорізької державної нотаріальної контори був направлений запит 12.06.2024 №09/02-11/1517 про надання інформації щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 та про наявність заповітів, відповідь на який станом на теперішній час не надійшла.

За наявною інформацією у квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_2 була зареєстрована у період 07.06.2001 - 05.04.2019.

Також, за наявною інформацією, за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_3 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , приватним нотаріусом ЗМНО Кузьміною Наталею Олександрівною була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 .

Інформацією щодо інших спадкоємців позивач не володіє, а тому саме ОСОБА_1 зазначено належним відповідачем у вказаній справі, як спадкоємиці ОСОБА_2 та саме до неї заявляється вимога про витребування квартири, яка належить до комунальної власності.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом положень вище зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах.

При цьому суд має встановити наявність в особи суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких особа звернулася до суду, адже на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Крім того, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний зацікавленою особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За правилами цивільного процесуального законодавства, заява про забезпечення позову за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом спору по даній справі є витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , яку вона прийняла після смерті ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав, а також повернення вказаної квартири законному власнику - Запорізькій міській раді.

Існують підстави вважати, що документи подані померлою ОСОБА_7 для здійснення державної реєстрації права власності на спірну квартиру були підробленими, тобто такими, що не відповідають дійсності у зв`язку з чим, було здійснено незаконну реєстрацію права власності в Державному реєстрі. Вказані порушення у оформленні та наданні документів та державній реєстрації права власності дають підстави здійснити відповідачкою відчуження спірної квартир на користь третіх осіб. Вказане в разі невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до п.1 ч.1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд зазначає, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. При цьому заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Досліджуючи матеріали справи, подану заяву про забезпечення позову, документи, якими обґрунтовує викладене у позові позивач, суд вбачає, що з огляду на предмет вказаного позову, враховуючи ціну позову, справедливим заходом забезпечення позову буде накладення арешту на зазначене у позові нерухоме майно, що перебуває власності відповідачки.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення може ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Даючи оцінку вказаним обставинам в сукупності, суд приходить до висновку, що такий спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та заборонити будь-яким особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали надіслати: учасникам справи - для відома,

Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Брюллова, буд.5, код. , Ел.пошта: ) - для виконання.

Про результати виконання ухвали повідомити суд.

Строк пред`явлення до виконання ухвали складає три роки.

Дата видачі: 25.12.2024.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Запорізька міська рада, , місцезнаходження: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_6 .

Третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, , місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд.34.

Суддя: Н.С. Звєздова