Справа № 645/7633/24
Провадження № 2-н/645/2130/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Фрунзенскього районного суду м. Харкова Костіна І.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», від імені якого діє представник Федотов Володимир Валерійович, про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,-

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просив стягнути з боржника, ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ за адресою АДРЕСА_1 , за період з січня 2021 року по 31 листопад 2024 року, в розмірі 29307,09 грн.

Перевіривши матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених статтею 161цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.3ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відповідно до ст.ст.1,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є власник (співвласник) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.1ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В заяві ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу адресою місця проживання боржника ОСОБА_1 , а також місцем виникнення боргу, зазначено: АДРЕСА_1 .

В той час, як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 20.12.2024 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Заявник просив стягнути з ОСОБА_1 борг за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що боржник 12.01.2021 підписав заяву-приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим постачальникам за адреою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, заявником не надано доказів права власності ОСОБА_1 на домоволодіння, де виник борг, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, жодних доказів фактичного проживання ОСОБА_1 за даною адресою виникнення боргу матеріали справи також не містять, враховуючи його зареєстроване місце проживання за іншою адресою.

Окрім цього, суд не бере до уваги додану заяву-приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим постачальникам, враховуючи, що вказана заява-приєднання не містить підпису споживача.

Таким чином, враховуючи безспірність вимог, що можуть бути заявлені в наказному провадженні, суд вважає, що до заяви не додано доказів фактичного споживання ОСОБА_1 наданих послуг заявника за адресою АДРЕСА_1 , в період з січня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 8 ч. 1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.27,160,161, 162,165,166,259,260 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», від імені якого діє представник Федотов Володимир Валерійович, у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику також його право на звернення з тією самою вимогою до суду у спрощеному позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Г. Костіна