Справа № 522/3870/13-ц
Провадження № 2/522/2660/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Міщенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 843 084,67 гривень та суму судового збору.

В обґрунтування позову, посилається на те, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 0 від 23.01.2007 р., відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» надав йому кредит у сумі 93 500,00 доларів США, що за курсом НБУ дорівнювала еквіваленту 472 175,00 гривень, строком до 23 січня 2014 року, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 23.07.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу, згідно з п. 1.1 та п. 1.4 якого, останній передав в заставу рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель Q7, 2006 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) k. НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , однак ОСОБА_1 порушив умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 843084,67 гривень. У зв`язку з укладенням 20.04.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» Факторингу №05/12, право вимоги за кредитом, укладеним з відповідачем, перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс», як до правонаступника у зобов`язанні, яке виникло між відповідачем та ПАТ «УкрСиббанк».

20 листопада 2013 року Приморський районний суд міста Одеси ухвалив заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнив.

25 серпня 2022 року до Приморського районного суду м.Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

29 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу, якою заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мастістого І.А. про перегляд заочного рішення задовольнив. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2013 року у справі №522/3870/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасував. Призначив справу №522/3870/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду за правилами загального позовного провадження .

Судом залучено правонаступника первісного позивача в порядку ст. 55 ЦПК України, на підставі протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» за № 01/08-2018 від 01 серпня 2018р. «Про перейменування ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (КОД ) змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (КОД ), в зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» виступає правонаступником прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс».

27 вересня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що позивач у якості доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості надав копію Договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.01.2007 року, Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.01.2007 року, копію Договору застави транспортного засобу від 23.01.2007 року, виписку по кредитному договору ОСОБА_1 за період з 23.01.2007 по 24.05.2012 рік. Однак, серед документів, відсутні докази передачі кредитором грошових коштів ОСОБА_1 , а також немає належних та допустимих доказів, що підтверджують заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором. Також, з положень п 1.5 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.01.2007 року, вбачається, що Кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_3 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Тобто позивач повинен був надати кошти відповідачу шляхом їх зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 , що з огляду на положення законодавства повинно підтверджуватися певним банківським документом. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок суми заборгованості за кредитним договором та відсутні первинні документи, що підтверджують саме отримання ОСОБА_1 грошових коштів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.01.2007 року, укладеного між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк в сумі 93500 доларів США. Крім того, вказала, що на момент укладення Договору факторингу загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед новим кредитором ТОВ «Кредекс Фінанс» становила 93 225 доларів США 73 центи, з яких заборгованість за основною сумою боргу (у валюті кредиту) станом на 14.05.12 становить 63 173, 12 дол. США, заборгованість за відсотками (у валюті кредиту) станом на 14.05.12 становить 30 052, 61 дол. США. Однак, яким чином були розраховані зазначені суми в позовній заяві не зазначено, також з такого формулювання не зрозуміло, чи здійснював ОСОБА_1 часткове погашення заборгованості та в якому розмірі.

06 жовтня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення позивача по справі, в яких просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, позивач зазначав, що відповідно до п. 1.1 Банк надав відповідачу кредит в сумі 93 500,00 Дол. США, що еквівалентно 472 175,00 гривень 00 копійок надання кредиту здійснюється у терміном до 23.01.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов`язання згідно у повному обсязі. Також, до позовної зави було долучено виписку по рахунку та детальний розрахунок боргу. У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 23.07.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та Відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу, згідно п. 1.1 та п. 1.4 якого, останній передав в заставу рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель Q7, 2006 року випуску. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов Договору, не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

13 листопада 2023 року Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу про призначення у справі №522/3870/13-ц судову економічну експертизу, за клопотанням відповідача. Провадження у справі зупинив на час проведення експертизи.

23 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу про поновлення провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі надходження від експертної установи клопотання про надання додаткових матеріалів, пов`язаних із проведенням експертизи.

03 вересня 2024 року представником позивача надані додаткові матеріали витребувані експертом.

20 листопада 2024 року Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу про закриття підготовче провадження по справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду по суті на 9 грудня 2024 року.

09 грудня 2024 року представник позивача звернулась до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що 23.01.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (у зв`язку зі зміною найменування юридичної особи згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (далі - Позивач) та фізичною особою ОСОБА_1 (далі - Відповідач), укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 93 500,00 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) Дол. США, що еквівалентно 472 175,00 гривень 00 копійок надання кредиту здійснюється у терміном до 23.01.2014 року, а Відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов`язання згідно з умовами договору у повному обсязі.

Згідно з п. 1.3.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5 % відсотків річних за час фактичного користування кредитом.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК) банк чи інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 23.07.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та Відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу, згідно п. 1.1 та п. 1.4 якого, останній передав в заставу рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель Q7, 2006 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) k. НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості.

Станом на день ухвалення рішення, у порушення умов Кредитного договору, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість за кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, станом на 11.02.2013 року відповідач має заборгованість в розмірі: 843 084,67 (вісімсот сорок три тисячі вісімдесят чотири) гривні 67 коп.

При цьому, відповідачем в обгрунтування своє позиції не наведено свого контррозрахунку кредитної заборгованості.

Крім того, в матеріалах справи міститься виписка по кредитному договору відповідача за період 23.01.2007-14.05.2012 рр., чим спростовується посилання відповідача на відсутність первинних документів, які підтверджують отримання та користування кредитом.

Водночас, в постанові Верховного Суду від 17.12.2020 р. (справа №278/2177/15-ц) зазначено, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25.05.2021 р. (справа №554/4300/16-ц) банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Отже, надана виписка по кредитному договору позичальника, підтверджує обставини видачі кредиту, а також наявність заборгованості по кредиту.

Відповідно до положення статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

На адресу відповідача позивачем було надіслано вимогу про повернення заборгованості за кредитом, але вимоги відповідачем були проігноровані, заборгованість згідно Кредитного договору не погашена.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України договори є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України.

Згідно до положень ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, відповідно до ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

У відповідності до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені правові висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин, та відсутності заборгованості за кредитиним договором чи погашення боргу в повному обсязі, відповідачем до суду не надано, а судом не встановлено.

Відтак, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, порушивши вимоги ст. 629 ЦК України.

Все вищевказане свідчить про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору, тому права позивача підлягають захисту.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеним, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

Отже, згідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3441,00 грн. судового збору за подання позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 536, 549, 572, 625, 626, 628, 629, 638, 639, 1054 ЦК України, ст.76-81,89,141,229,258,259,263-266,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, яке знаходиться за адресою: 04053, місто Київ, вул. Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б) заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23 січня 2007 року в сумі 843 084 (вісімсот сорок три тисячі вісімдесят чотири) гривні 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, яке знаходиться за адресою: 04053, місто Київ, вул. Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б) сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3441,00 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24 грудня 2024 року.

Суддя