Справа № 522/7420/21
Провадження № 2/522/2257/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 грудня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

представника позивача адвоката Тодирця А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на матір дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 2 000 грн щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 19.06.2004 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина залишилася проживати разом з нею та перебуває на її утриманні.

Зазначає, що син є дитиною з інвалідністю підгрупи «А», йому встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч з порушенням рухової функції, спастична діплегія, псевдобульбарний синдром; S подібний грудо-поперековий сколіоз, значне обмеження моторної функції в руках; численні контрактури верхніх і нижніх кінцівок; розбіжна косоокість; вторинна кардіопатія, пролапс митрального клапана 1 ступеню.

Відповідач не надає допомоги на утримання сина, всі витрати вона несе самостійно, при цьому дитина потребує належного харчування, навчання, фізичного та духовного розвитку, достатнього рівня медичної допомоги. Позивач не в змозі самостійно забезпечити себе та дитину всім необхідним, вона не має можливості повноцінно працювати, оскільки постійно доглядає за сином, який не може самостійно рухатися та потребує стороннього догляду.

При цьому відповідач постійно проживає і працює за кордоном та отримує стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, а тому, вважає, з посиланням на ст. 88 СК України, що відповідач зобов`язаний брати також участь в її утриманні як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2021 задоволено частково клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року доручено компетентному органу Республіки Польща витребувати відомості (докази) про відповідачем візи на право перебування на території Республіки Польща за період з 2017 року по теперішній час; інформацію по встановленню місця його роботи та розміру заробітної плати (доходи) за весь час перебування у трудових відносинах з відповідною юридичною/фізичною особою на території Республіки Польща.

Провадження у справі зупинено до виконання судового доручення про надання правової допомоги.

07.05.2024 до суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли документи на виконання вищевказаного доручення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2024 провадження у справі поновлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Тодирець А. О. позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, а також ураховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, постановлено провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 19 червня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.06.204, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиц2ії м. Києва 19.06.2004.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30 листопада 2005 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року у справі № 522/9833/15-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю.

Відповідно до висновку ЛКК № 146 від 17.04.2019 ОСОБА_3 встановлено діагноз 6 80.1.

З довідки КНП «Дитяча міська поліклініка № 4 від 10.03.2021 та виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого слідує, що ОСОБА_4 перебуває на обліку невролога з дитинства у зв`язку із затримкою розвитку, відсутністю навичок самообслуговування, перебуває на диспансерному обліку щодо діагнозу: дитячий церебральний параліч, спастична діплегія. Є особою з інвалідністю з дитинства підгрупа "А", пересувається на колісному кріслі. Потребує постійної реабілітації із застосуванням масажу, лікувальної фізкультури, відвідуванням басейну.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю підгрупа «А» з 21.08.2013 по 30.06.2018, продовжено з 01.07.2018 по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття.

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Ураховуючи вищевикладені положення законодавства, беручи до уваги те, що син сторін до досягнення повноліття проживав разом з матір`ю, тобто окремо від батька ОСОБА_2 , а на останнього покладено законодавчий обов`язок з утримання дитини, суд вважає, що позивач набула право на стягнення аліментів з відповідача на сина до досягнення ним повноліття.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 2ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-40593/0/15-21 від 19.10.2021 слідує, що у період з 01.01.2017 по 19.10.2021 ОСОБА_5 неодноразово перетинав державний кордон України.

Відповідно до листа АТ «УкрСиббанк» №16-1-04/72962 від 21.10.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 рахунок в банку не відкривав.

З листа АТ «Райффайзен Банк» від 21.10.2021 №81-15-9/10913-БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 у період з 01.01.2017 по 18.10.2021 обліковується картковий рахунок № НОМЕР_5 (дата відкриття 28.01.2016/дата закриття 09.06.2020) залишок коштів на якому станом на 18.10.2021 відсутній.

Згідно з листом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-07.8/79БТ від 21.10.2021 в банку за період з 01.01.2017 по 21.10.2021 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , рахунки не відкривались.

Відповідно до листа АТ «Креді Агріколь Банк» №15610/1452 від 22.10.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 не є клієнтом банку.

З листа АТ «Альфа-Банк» №28850/БТ-26-б/б від 22.10.2021 слідує, що на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 у період з 01.01.2017 по 19.10.2021 рахунки не відкривались та станом на 19.10.2021 на ім`я вказаної особи, відкриті рахунки відсутні.

Згідно з листом АТ КБ «ПриватБанк» від 23.10.2021 №20.1.0.0.0/7-211022/9595 на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 зареєстровані картки: НОМЕР_6 баланс на якій станом на 20.10.2021 складає « 17 676,67 грн»; НОМЕР_7 баланс на якій станом на 20.10.2021 складає 0,00 грн; НОМЕР_8 баланс на якій станом на 20.10.2021 складає 0,00 грн.

З листа Територіального сервісного центру МВС № 2641 в Івано-Франківській області від 26.10.2021 №31/9/1/1819 слідує, що з 14.09.2004 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований автомобіль ВАЗ 21053, 1993 року випуску, д.н.з. НОМЕР_9 .

Відповідно до листа ПАТ АБ «Південний» вих. № 233-001-44716-2021 від 28.10.2021 рахунків на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 в базі даних ПАТ АБ «Південний» не виявлено.

Згідно з листом АТ «Державний ощадний банк України» від 16.10.2021 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , в програмному забезпеченні АТ «Ощадбанк» інформація відсутня.

З листа АТ «Універсал Банк» віх. № 3507 від 22.10.2021 слідує, що на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , станом на 22.10.2021 (а також в період часу з 2017 року по день отримання ухвали суду) немає/не було відкритих банківських рахунків в АТ «Універсал Банк» (в т.ч. мобільний додаток Монобанк).

Відповідно до листа АТ «ОТП Банк» вих. № 68-3-73-1-1/3301-БТ від 21.10.2021 у АТ «ОТП Банк» відсутні відкриті рахунки, які б належали ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Листом АТ «Кредобанк» від 01.11.2021 № 5236100/21 повідомлено про відсутність рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , станом на дату отримання банком ухвали 22.10.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 не є та не був раніше клієнтом АТ «КредоБанк».

З наданих Південним міжрегіональним управлінням юстиції (м. Одеса) №24253/11.2-21 від 15.04.2024 документів на виконання ухвали суду про виконання окремих процесуальних дій стосовно ОСОБА_2 слідує, що згідно з даними Консульського відділу Міністерства закордонних справ ОСОБА_4 отримав три національні візи в період з 01 січня 2017 року (10.07.2019 31.12.2019; 05.06.2020 31.01.2021, 22.02.2021 21.02.2022) видані у Львові з метою працевлаштування (мета 06) на підставі дозволу, виданого Воєводським управлінням на запрошення Анна Доманська, м. Рибно.

Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про перебування на його утриманні інших осіб матеріали справи не містять, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, рівного обов`язку батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на сина до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім та обґрунтованим.

При цьому, суд вважає, що позивачем не доведено заявлених вимог в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу).

Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, позивач посилається на те, що син сторін є особою з інвалідністю з дитинства та потребує постійного догляду та лікування

Однак, такі обставини не належать до обставин, з якими закон пов`язує підстави для стягнення аліментів в більшому розмірі, а можуть свідчити про підстави для несення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою дитини, каліцтвом).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Однак, вимог у порядку ч. 1 ст. 185 СК України позивач не пред`являла.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовна заява подана позивачем 26 квітня 2021 року, тому з цієї дати підлягають стягненню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 та до 04 жовтня 2022 року, тобто до досягнення сином сторін повноліття.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів як на матір дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, суд зазначає таке.

За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Судом установлено, що сину сторін ОСОБА_3 встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч з порушенням рухової функції, спастична діплегія, псевдобульбарний синдром; S подібний грудо-поперековий сколіоз, значне обмеження моторної функції в руках; численні контрактури верхніх і нижніх кінцівок; розбіжна косоокість; вторинна кардіопатія, пролапс митрального клапана 1 ступеню. ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю підгрупа «А» з 21.08.2013 по 30.06.2018, яку продовжено з 01.07.2018 по 03.10.2022.

Як слідує з матеріалів справи, син сторін проживає разом з позивачем, потребує постійного стороннього догляду, а тому позивач має право на утримання від батька дитини на підставі ст. 88 СК України, який таку матеріальну допомогу може надавати.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Тодирець А. О. просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю. Зазначив, що на даний час син сторін хоч і досяг повноліття, проте продовжує хворіти та потребує постійного стороннього догляду.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти як на матір дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення сином сторін повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки правовий статус дитини особа має до досягнення нею повноліття.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, сума судового збору у розмірі 1 984,40 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на матір дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 26 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 26 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 24.12.2024.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА