Справа № 345/5622/23
Провадження № 22-ц/4808/1298/24
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Луганської В. М.,

Мальцевої Є. Є.,

секретар: Петрів Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Іваніва Олега Вікторовича на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2024 року в складі судді Якиміва Р. В., ухвалене у м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди посилаючись на те, що постановою Калуського міськрайонного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 1-52/12 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, а провадження щодо них закрито.

Позивач зазначав, що у зв`язку із злочинними діями відповідачів, які призвели до безпідставного нарахування та незаконній виплаті з бюджету Пенсійного фонду України грошових коштів ОСОБА_5 у вигляді пільгової пенсії за Списком 1 (при неповному стажі), останніми завдано збитків на суму 29 116,09 грн. Посилаючись на те, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою і така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 29 116,09 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 01 серпня 2024 року в задоволенні позовних вимог Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, посилаючись на невмотивованість та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що постанова про закриття кримінального провадження є обов`язковою для суду в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цими особами. Тому при розгляді справи по суті дослідженню підлягають докази, які містяться в кримінальній справі. При цьому, зазначає скаржник, дослідження доказів, які містяться в кримінальній справі, не є збиранням доказів.

Представник позивача не погоджується із висновком суду про те, що Головним управлінням не надано жодних доказів про недостовірність довідок, а також того, що пенсія призначена з порушеннями і що саме з вини відповідачів було безпідставно виплачено пенсію, оскільки в матеріалах кримінальної справи наявні акти перевірки, які спростовують видані довідки. Про це чітко зазначено в обвинувальному висновку, а також вказано в постанові суду першої інстанції від 03 квітня 2023 року у справі №1-52/12.

На думку представника скаржника, судом першої інстанції не враховано, що на підставі ст. 134 КЗпП України відповідачі несуть повну відповідальність за шкоду, завдану Головному управлінню своїми діями, а також те, що доведення відсутності вини у спричиненні шкоди покладено саме на відповідачів.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось й те, що закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільнонебезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, та за наявності визначених правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України. При цьому відповідачі проти закриття провадження у кримінальній справі не заперечували, на продовженні провадження у справі не наполягали, постанову суду не оскаржували.

Крім того, представник позивача зауважує, що матеріальна шкода ГУ ПФУ в Івано-Франківській області спричинена відповідачами внаслідок їх спільних дій, тому в них виник солідарний обов`язок таку шкоду відшкодувати.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк жодним із учасником справи не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками та за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, відповідачі просили розглядати справу за їх відсутності, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, суд першої інстанції виходив з недоведеності вини відповідачів у спричиненні Головному управлінню ПФУ в Івано-Франківській області майнової шкоди в сумі 29 116,09 грн.

З цими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2023 року у справі № 1-52/12 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, звільнено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрито. Вказаною постановою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачувались у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійному фонду України та в службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у затвердженні цих документів печаткою, їх підписанні, іншому підробленні документів, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійного фонду України.

До матеріалів справи також долучено розрахунок незаконно виплаченої пенсії громадянину ОСОБА_5 по п/с № 137297 на загальну суму 29 116,09 грн. (а.с. 7) та копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_5 № 137297 (а.с. 19-45), які досліджувались судом першої інстанції за участю сторін.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України. За змістом вказаної статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання деліктної відповідальності відповідно ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, підставою деліктної відповідальності є вина. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Таким чином, позивач повинен довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками.

Стаття 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Частиною 2 статті 101 даного Закону передбачено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Також, як зазначено в ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем того факту, що саме діями відповідачів, а не іншими особами, ГУПФУ в Івано-Франківській області було завдано майнової шкоди.

Доводи апелянта, що постанова про закриття кримінального провадження є обов`язковою для суду в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цими особами, а матеріальна шкода спричинена відповідачами має бути відшкодована солідарно не спростовують висновків суду першої інстанції.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2023 року у справі № 1-52/12 не встановлено вини відповідачів у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Відповідачі по справі також своєї вини не визнали.

Позивачем не надано об`єктивних і достатніх доказів, які б підтверджували заподіяння відповідачами майнової шкоди.

До матеріалів пенсійної справи особою, якій призначалася пільгова пенсія (пенсіонером), були надані відповідні документи для її призначення. Позивач не надав доказів, що в цих документах містяться недостовірні дані, а також, що пенсія призначена з порушеннями, як і відсутні дані, що саме з вини відповідачів було безпідставно виплачено пенсію цим особам.

Також слід врахувати і те, що довідки та інші документи, на основі яких була призначена пільгова пенсія, були видані ВАТ «Оріана» і підписані посадовими особами цього товариства. Тому підприємства та організації можуть нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Іваніва Олега Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

Є.Є. Мальцева