Справа №570/3807/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржина (Гамзатова) Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДЕБТ ФОРС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів передано за підсудністю на розгляд Рівненського міського суду Рівненської області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

18 вересня 2024 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків.

З урахуванням остаточних позовних вимог ОСОБА_1 в позові до ТОВ «ДЕБТ ФОРС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржина (Гамзатова) А.А., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А., просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за №2889, про стягнення з неї на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» заборгованості у розмірі 98 166 грн 59 коп. та стягнути отримані кошти через виконавче провадження №60095226, відкрите при примусовому виконанні виконавчого напису №2889, у сумі 18 586 грн 56 коп.

Позовну заяву мотивує тим, що нотаріус не переконався у безспірності її заборгованості перед банком і в подальшому праві на стягнення, при цьому кредитний договір не був посвідчений нотаріально. А кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Також, виконавчий напис вчинено за зобов`язаннями боржника, за якими сплив строк позовної давності. І враховуючи те, що виконавчий напис є незаконним, відповідно відкриття виконавчого провадження теж є незаконним і потребує зворотної дії повернення незаконно вилучених коштів.

18 жовтня 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказує, що в даних кредитних правовідносинах, ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому - ТОВ «Дебт Форс» є правонаступниками права вимоги виконання зобов`язання від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги, який було надано приватному нотаріусу при вчиненні виконавчого напису, що підтверджує статус нового кредитора у даних кредитних зобов`язаннях. Також, приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, в тому числі, і розрахунок заборгованості за кредитним договором. Всі належні документи підшито до оригіналу виконавчого напису. Приватним нотаріусом було перевірено такий договір та статус стягувача, як нового кредитора, а також всі необхідні документи, після чого, було вчинено виконавчий напис на стягнення із позивача заборгованості за кредитним договором.

При переході права вимоги від первісного кредитора, до ТОВ «Вердикт Капітал», стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал» було передано від попереднього кредитора суму заборгованості позивача за кредитним договором, яка існувала на момент відступлення права вимоги. Отже, на момент відступлення права вимоги, заборгованість позивача за кредитним договором була наявною. Підтверджуючі документи були надані нотаріусу при вчиненні виконавчого напису. Відтак, твердження про відсутність боргу не відповідає фактичним обставинам.

Кредитний договір є чинним на даний час, позивачем не надаються будь-які докази щодо недійсності кредитного договору чи окремих його умов, відтак, твердження про неправомірність, неправильність нарахування кредитором розміру заборгованості є безпідставним.

Дана заборгованість є безспірною, оскільки для вчинення виконавчого напису були подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а позивач не надала суду будь-яких доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі.

При вчиненні виконавчого напису нотаріуса не пропущено і строку на вчинення виконавчого напису.

З приводу позовної вимоги про стягнення коштів зазначає, що правовою підставою для стягнення з позивача коштів є кредитний договір і наявність у позивача заборгованості за кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання кредитором ТОВ «Дебт Форс» з позичальника коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Станом на даний час кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. А визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Також, при подачі до суду позовної заяви, позивачем не зазначено розподілу сум, які були перераховані стягувачу, які є витратами виконавчого провадження, а які винагородою приватного виконавця. Адже, сума, яка відраховується із боржника не повністю перераховується стягувачу, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає визначення та стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також стягнення основної винагороди приватного виконавця. Залишок коштів, які після стягнення витрат приватного виконавця, перераховуються лише тоді стягувачу. В даному випадку, жодними доказами, не підтверджена стягнута фактично сума саме на користь ТОВ «Дебт Форс».

Повідомляє, що на рахунок ТОВ «Дебт Форс» в ході здійснення виконавчого провадження, поступили кошти в сумі 16 805,98 грн. Тому, сума, яку просить позивач стягнути із ТОВ «Дебт Форс» в розмірі 18 586,56 грн, не підлягає задоволенню, оскільки, в такому разі, суд стягне кошти, які стягувач не отримував, а буде змушений без будь-якої правової підстави повернути позивачу.

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується її розпискою. 23 грудня 2024 року позивач подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржина (Гамзатова) А.А. в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 вересня 2024 року задоволена.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2024 року задоволено.

28 жовтня 2024 року заявою ОСОБА_1 подала клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2024 року задоволено.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , як клієнтом, було укладено Договір № 05254/0008XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1.1-1.7 вказаного Договору банк надає клієнту у користування особистий спеціальний платіжний засіб - міжнародну платіжну картку Visa Electron, з метою здійснення операцій, що передбачені Правилами користування банківською платіжною карткою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку, за поточним рахунком, що вказаний у п. 1.2 цього Договору.

Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях.

Банк здійснює кредитне обслуговування рахунку, шляхом надання клієнту кредитного ліміту у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку (на споживчі потреби).

Розмір кредитного ліміту становить 11 000,00 грн.

Розмір щомісячного платежу становить 715,00 грн.

Розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 218,90 грн.

Строк дії кредитного ліміту - 36 місяців з моменту укладення цього Договору. У разі, якщо клієнт не користується кредитним лімітом (або його частиною) протягом 6 місяців поспіль, банк має право припинити дію кредитного ліміту по закінченні такого шестимісячного терміну

Відповідно до п. 2.3 Договору банк нараховує, а клієнт зобов`язується сплачувати банку комісії та інші платежі, що передбачені умовами цього Договору, зокрема тарифами, в розмірах, в строки та в порядку, обумовлених Договором, зокрема Тарифами.

Відповідно до п. 4.1 вказаного Договору банк нараховує проценти за користування кредитом не рідше одного разу на місяць, у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості клієнта за фіксованою ставкою 29,99 % річних, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому враховується перший і не враховується останній день використання кредиту. Базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного, банківського операційного дня.

20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною (Гамзатовою) А.А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2889, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 05254/0008XSGF від 02 жовтня 2013 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Женева», заборгованості за кредитним договором № 05254/0008XSGF від 02 жовтня 2013 року, строк платежу за яким настав. Стягнення заборгованості проводилося за період з 22 березня 2018 року по 13 серпня 2019 року, сума заборгованості складала 91 139 грн 66 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 27 785 грн 79 коп.; прострочена заборгованість за комісією 147 грн 58 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4 661 грн 54 коп.; строкова заборгованість за комісією 496 грн 04 коп.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 58 048 грн 71 коп. Плата за вчинення виконавчого напису 650 грн 00 коп.

На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № 60095226 щодо примусового стягнення за виконавчим написом № 2889, виданим 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Женева» загальної заборгованості в розмірі 91 789,66 грн, яке на даний час не завершено.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року в справі № 185/13136/23, яка набрала законної сили 06 листопада 2023 року, замінено сторону виконавчого провадження № 60095226 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2889, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованості в розмірі 91 789,66 грн, а саме стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» замінено на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02 травня 2024 року у ВП №60095226 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_2 .

Як слідує зі звіту про здійснені відрахування та виплати №1102 від 14 вересня 2024 року, виданого в/ч НОМЕР_2 , з ОСОБА_1 за постановою від 02 травня 2024 року у ВП №60095226, виданою за виконавчим документом, за період з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2024 року утримано 18 586 грн 56 коп.

Згідно Довідки від 10 жовтня 2024 року №1-15926, виданої ТОВ «ДЕБТ ФОРС», ТОВ «ДЕБТ ФОРС» повідомляє, що на рахунки товариства в якості стягнення заборгованості від органів державної виконавчої служби та приватних виконавців за кредитним договором № 05254/0008XSGF, боржник ОСОБА_1 , здійснено зарахування на загальну суму 16 805 грн 98 коп.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 20 серпня 2019 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з постановою № 662 Перелік документів було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким передбачалося, що для одержання виконавчого напису на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті самі наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 серпня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Ураховуючи, що між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 кредитний договір - Договір № 05254/0008XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 02 жовтня 2013 року був укладений у простій письмовій формі, суд доходить висновку про наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням порядку вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу зазначеної норми закону вбачається, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18.

Оскільки виконавчий напис, вчинений 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною (Гамзатовою) А.А. за реєстрованим номером № 2889, визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно стягнутих на його користь грошових коштів.

Разом з тим, у відповідності до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач на підтвердження своїх позовних вимог надала лише звіт про здійснені відрахування та виплати №1102 від 14 вересня 2024 року, виданого в/ч НОМЕР_2 , з якого вбачається, що з ОСОБА_1 за постановою від 02 травня 2024 року у ВП №60095226, виданою за виконавчим документом, за період з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2024 року утримано 18 586 грн 56 коп. Складові вказаної грошової суми та цільове призначення складових не зазначені.

ОСОБА_1 не зазначено розподілу вказаних вище коштів, які були відраховані та їх цільового призначення, адже сума, яка відраховується із заробітної плати боржника не повністю перераховується стягувачу, оскільки вимога ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає визначення та стягнення із боржника крім основної суми заборгованості ще й виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Отже, позивачем не були надані докази на підтвердження фактично перерахованої приватним виконавцем суми у розмірі 18 586 грн 56 коп. у рахунок погашення заборгованості саме на рахунок стягувача, а сам по собі звіт про здійснені відрахування та виплати не свідчить про зарахування вказаної у звіті суми на рахунок відповідача (стягувача) в рамках виконавчого провадження №60095226.

Разом з тим, згідно змісту довідки, виданої ТОВ «ДЕБТ ФОРС», на рахунки ТОВ «ДЕБТ ФОРС» в якості стягнення заборгованості від органів державної виконавчої служби та приватних виконавців за кредитним договором № 05254/0008XSGF, боржник ОСОБА_1 , здійснено зарахування на загальну суму 16 805 грн 98 коп.

Клопотань про витребування доказів, зокрема розрахунку виконавця щодо цільового призначення та розміру складових стягнутих коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса у межах вказаного вище виконавчого провадження, позивач не заявляла.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають кошти у розмірі 16 805 грн 98 коп., факт одержання яких за виконавчим написом визнано відповідачем, вказані кошти є безпідставно набутими відповідачем, оскільки правова підстава їх набуття відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи відповідача про те, що кредитний договір, на виконання якого було вчинено виконавчий напис, є дійсним, не спростовує факту визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення таких коштів. При цьому, питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 911 грн 97 коп. (1 211 грн 20 коп. за позовну вимогу немайнового характеру, 1 095 грн 17 коп. пропорційно до задоволеної частини позовної вимоги майнового характеру, 605 грн 60 коп. за забезпечення позову).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржина (Гамзатова) Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни від 20 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 2889, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 05254/0008XSGF від 02 жовтня 2013 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти 16 805 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ять) грн 98 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 911 (дві тисячі дев`ятсот одинадцять) грн 97 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», зареєстроване місцезнаходження: вул. Харківське шосе, буд. 201/203 літ. 2а, офіс 602, м. Київ, .

Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржина (Гамзатова) Аліна Анатоліївна, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 13, офіс 7, м. Бровари, Київська область.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, місцезнаходження: вул. Микільсько-Слобідська, буд. 2-Б, секція 3, прим. 250-А/1, м. Київ.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Першко