Справа № 301/4352/23
У Х В А Л А

"05" лютого 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Бобик О.І.

за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Іршава заяву відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області перебуває вищевказана цивільна справа.

18.01.2023 відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просить суд надати строк для примирення терміном шість місяців та зупинити розгляд справи. Зазначає, що між ним та позивачкою не втрачено подружніх почуттів, наявна взаємоповага, відданість інтересам сім`ї. Розірвання шлюбу негативно вплине на психологічний стан їх дочки.

У судові засідання 18.01.2024 та 05.02.2024 відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача адвокат Чорба П.П. у судове засідання 05.02.2024 не з`явися, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. З приводу поданої заяви суд зазначає, що на попередньому судовому засіданні 18.01.2024 з представником відповідача узгоджувалася дата та час судового засідання і така йому підходила, а тому з урахуванням думки позивачки, суд вважає за можливе розглянути клопотання про надання строку на примирення за відсутності відповідача та його представника. Крім того, суд зазначає, що відповідач, подавши заяву про надання строку на примирення, у судові засідання не з`являється, що позбавляє суд можливості повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила щодо відкладення розгляду справи, а також категорично заперечила проти задоволення клопотання відповідача про надання строку на примирення. Суду пояснила, що відповідач вчиняє щодо неї домашнє насильство, застосовує фізичну силу (б`є її), а тому вона не бажає зберігати шлюб, і строк для примирення в даному випадку є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає до задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями ст. 111 СК України встановлено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Поряд з цим, у відповідності до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що сторони з дня подачі позову до суду (07.12.2023) не примирилися, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем, посилаючись на застосування насильства відносно неї, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання строку для примирення сторін, оскільки таке суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам, а також враховуючи, що відповідно до ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу, суд не находить достатніх підстав для позитивного вирішення заявленого клопотання.

За таких обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про надання строку на примирення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 111 СК України, ст. 182, 258-261 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 06.02.2024.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик