Провадження №2/337/2336/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, який мотивує тим, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.12.2005, який розірвано 27.10.2009. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017 з ОСОБА_4 на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - 900 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2017 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином не сплачував аліменти, у зв`язку з чим має заборгованість по аліментам у розмірі 27580,00 грн. При цьому відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення аліментів, оскільки був присутній під час проведення судового засідання, частково визнавав позовні вимоги, з нього певний час стягувались аліменти у примусовому порядку коли він працював офіційно. Ніяких дій, направлених на погашення заборгованості по аліментам, ОСОБА_2 тривалий час не вчиняє, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2023 до 24.10.2024 в сумі 26914,25 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання з викликом сторін.

18.11.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Коломоєць І.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечила проти позову, вказавши, що в даному випадку відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментам. Відповідач тимчасово не працює, оскільки має слабкий стан здоров`я та ряд хронічних захворювань. Крім того, відповідач доглядає за матір`ю, яка є пенсіонеркою за віком, страждає на серцево-судинні захворювання, не працює та єдиним її доходом є пенсія. Дохід відповідача за 3, 4 квартал 2023 та за 1, 2 квартал 2024 року склав 199,84 грн., він не має матеріальної змоги надавати матеріальну допомогу сину. Натомість дохід сім`ї позивача складає 14250 грн. на місяць (1250 грн. стипендія + 13000 грн. заробітна плата матері). Просить у задоволенні позову відмовити.

27.11.2024 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджена відсутність вини у виникненні заборгованості по аліментам. Медичні обстеження та дослідження відповідача не підтверджують його неможливість сплачувати аліменти. До того ж більшість обстежень відповідача відбулось наприкінці вересня - у жовтні 2024 року. Факт сумісного проживання відповідачем разом з непрацездатною матір`ю не підтверджує факт, що відповідач здійснює за нею догляд. Докази, що мати відповідача потребує постійного стороннього догляду, не надані. Навіть якщо відповідач допомагає своїй матері, то він діє за власним бажанням і даний факт не може впливати на неможливість сплати аліментів. При цьому син сторін через наявність хвороби спостерігається у лікаря офтальмолога з 2021 року, у зв`язку з чим позивачка одноосібно несла витрати на лікування сина до досягнення ним повноліття. Дохід сина у вигляді стипендії після досягнення ним повноліття не впливає на виникнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач є працездатним, мав змогу влаштуватись на роботу, отримувати дохід та сплачувати аліменти. Проте, він самоусунувся від утримання сина, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Коломоєць І.В. в судове засідання не прибули, він представника відповідача - адвоката Коломоєць І.В. надійшла заява, в якій вона простить розглянути справу у відсутність сторони відповідача, застосувати спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення пені - один рік, у задоволенні позову відмовити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину.

У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.2 ст.196 СК України).

Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.12.2005, який розірвано 27.10.2009.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що з 17.12.2017 на примусовому виконанні у державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист №2/337/1240/17, виданий 13.10.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 900,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з розрахунком державного виконавця Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі Гришунова Д.В. від 20.08.2024, заборгованість відповідача ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина за період з 01.01.2023 по 17.08.2024 становить 27580 грн.

На даний час позивачка вимагає стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період, яка станом на 24.10.2024 становить 26914,25 грн.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 щонайменше з 3 кварталу 2023 року офіційно не працевлаштований, його дохід за період з 3-го кварталу 2023 року по 02 квартал 2024 року (включно) становив 199,84 грн (у січні 2024 року отримав 199,84 грн. як додаткове благо від АТ «Універсал Банк»), він має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим проходив медичні обстеження, зокрема: 02.10.2024 КТ поперекового відділу хребта, 07.10.2024 відеоезофагогастродуоденоскопію, 10.10.2024 дуплексне сканування, 09.10.2024 та 15.10.2024 огляд невропатолога.

Крім того встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією, яка міститься у довідці директора ТОВ «Житлова компанія Синергія Сервіс» №255 від 03.10.2024, ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_6 є пенсіонеркою за віком, що підтверджується копією її пенсійного посвідчення, яке видане УПФУ у 2008 році, тобто отримує пенсію; у період з січня 2024 по 25.03.2024 була працевлаштована, отримувала заробітну плату від ТОВ «ЖКСС», розмір якої становив від 7100 грн. до 9635,52 на місяць; має захворювання - церебральний атеросклероз ІІ, артеріальна гіпертензія ІІ, що підтверджується довідкою лікаря від 10.09.2024.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати простроченого боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №661/905/19 вказано на те, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто в сімейному законодавстві діє презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, яка є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Спростувати цю презумпцію повинен платник аліментів, в даному випадку відповідач ОСОБА_2 .

У даній справі суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина з вини відповідача ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність відповідного рішення суду, розмір аліментів, що підлягають сплаті, в період з 01.01.2023 по 17.08.2024 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , платив нерегулярно, не в повному розмірі, чим допустив утворення заборгованості, яка за цей період склала 27580 грн.

Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів того, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, стороною відповідача, відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України, не надано і позовні вимоги в цій частині не спростовано.

В той же час, факт виникнення заборгованості та її розмір підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем 20.08.2024. Сторона відповідача, у відзиві, власне, не заперечує факту прострочення сплати аліментів та наявності заборгованості.

Обчислений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам сторонами не оспорений, доказів, які б спростували розмір цієї заборгованості, стороною відповідача суду не надано, тому такий розрахунок суд вважає вірним, належним та обґрунтованим і приймає його до уваги при ухваленні вказаного рішення.

Доводи сторони відповідача, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача, оскільки він має ряд хронічних захворювань і, як наслідок, не мав змоги працювати та своєчасно сплачувати аліменти, суд вважає необґрунтованими та такими, що належними та допустимим доказами не підтверджені.

Так, надані медичні обстеження та дослідження відповідача, не підтверджують його неможливість своєчасно сплачувати аліменти з 01.01.2023 до повноліття сина. Усі медичні обстеження відносно відповідача, згідно з наданими ним копіями медичних документів, відбулись у жовтні 2024 року, тобто після досягнення сином ОСОБА_5 , на утримання якого відповідач повинен був сплачувати аліменти, повноліття.

Крім того суд враховує, що відповідачем не доведено, що наявні у нього хвороби свідчать про суттєві втрати здоров`я, призвели до істотних обмежень у його життєдіяльності та, зокрема, можливості здійснювати трудову діяльність. Висновку МСЕК по те, що у зв`язку з захворюванням відповідач визнаний непрацездатним та/або потребує стороннього догляду, матеріали справи не містять. Наявність захворювань у відповідача, самі по собі не можуть свідчити про неможливість працевлаштування та отримання певного доходу, зважаючи на обов`язок батька утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Посилання на те, що відповідач ОСОБА_2 має діагноз церебральний атеросклероз ІІ, артеріальна гіпертензія ІІ взагалі є безпідставними, оскільки довідкою лікаря від 10.09.2024 такий діагноз встановлений не відповідачу, а ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже відповідачем не доведено, що заборгованість за аліментами сформувалась саме через його хворобу.

Факт того, що відповідач офіційно не був працевлаштований, не впливає на обов`язок виконання рішення суду та утримання ним власної дитини.

Також суд враховує, що з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального або сімейного стану, як це передбачено ст. 192 СК України, відповідач до суду не звертався. Жодних заходів для зменшення розміру заборгованості він не приймав.

Ухвалюючи рішення, суд також вважає недоведеними доводи відповідача про відсутність його вини в утворенні заборгованості по аліментам з огляду на те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дійсно, ст.51 Конституції України, ст.202 СК України передбачають обов`язок повнолітніх доньки чи сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків, утримувати їх, якщо вони потребують матеріальної допомоги.

При цьому суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що мати відповідача мала/має такий дохід, який не забезпечує її потреби, в т.ч. пов`язані з лікуванням, тобто що вона потребує матеріальної допомоги і що відповідач дійсно надає матері таку допомогу.

Надані відповідачем копія пенсійного посвідчення ОСОБА_6 , свідчить про те, що вона є пенсіонером за віком з 2008 року, а з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 02.10.2024 вбачається, що у 2024 році ОСОБА_6 працювала, мала дохід у вигляді заробітної плати, звільнена 25.03.2024. Відомості про розмір її пенсії в матеріалах справи відсутні.

Надані відповідачем медичні документи також не дають суду підстав для висновку про наявність у матері відповідача таких хронічних захворювань, які потребують стороннього догляду.

Крім того твердження сторони відповідача на те, що на його утриманні фактично знаходиться його мати не є підставою для невиконання свого обов`язку щодо своєчасної сплати аліментів на неповнолітню дитину.

Отже, доводи сторони відповідача про те, що скрутний матеріальний стан відповідача через відсутність працевлаштування та незадовільний стан його здоров`я, а також перебування на його утримання матері непрацездатного віку, позбавили його можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що платник аліментів повинен довести, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів, що його матеріальний або сімейний стан унеможливлював сплату ним аліментів на утримання сина.

Таким чином встановивши факт заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення з відповідача неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України.

При визначенні розміру пені суд виходить з того, що за вимогами ч.1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

Тобто за змістом вказаної статті, з урахуванням того, що аліменти повинні сплачуватись щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент постановлення судового рішення.

Враховуючи вказане, суд вважає, що наданий позивачкою розрахунок пені є вірним, складеним відповідно до вказаних вимог законодавства, цей розрахунок відповідачем не спростований, тому суд приймає його за основу при ухваленні цього рішення.

Підстав для зменшеннясудом розміру неустойки (пені) суд не вбачає, оскільки відповідачем не надано належних та достатніх доказів щодо наявності у нього обставин, які є підставою для можливого зменшення розміру неустойки. При цьому, з урахуванням того, що інтереси дитини повинні переважати над інтересами батьків, суд беручи до уваги обмеження щодо граничного розміру пені, встановлене ч. 1 ст. 196 СК України, дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, у зв`язку з чим до стягнення підлягає пеня у повному розмірі, яка є меншою ніж сума заборгованості за відповідний період, нарахованої державним виконавцем.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на ст. 258 ЦК України, у якій встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки, оскільки за приписами ст.20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України.

В даному випадку вимога про стягнення пені - це вимога, яка пред`являється відповідно до норм саме Сімейного кодексу України, що свідчить про те, що на зазначені правовідносини поширюється дія ст. 20 СК України, яка прямо встановлює винятки, за яких позовна давність застосовується в порядку, який визначено Цивільним кодексом України, якщо інше не передбачено Сімейним Кодексом України (ч.2 ст.20 СК України).

Таким чином, для застосування норм Цивільного кодексу України, які регламентують строки та порядок застосування позовної давності, правовідносини повинні підпадати під винятки, які визначені ч.1 ст.20 СК України.

Правовідносини, регламентовані ст.196 СК України, не підпадають під винятки, які прямо зазначені у ч.1 ст.20 СК України, тому позовна давність до них не може бути застосована.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період 01.01.2023 по 17.08.2024, яка станом на 24.10.2024 становить 26914,25 грн.

На підставі викладеного позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2023 по 24.10.2024 в розмірі 26914 (двадцять шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одні тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 грудня 2025 року.

Суддя М.В.Сидорова