УХВАЛА

24 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 759/14917/20

провадження № 61-16996ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сіваченка Володимира Васильовича, на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган Опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю; відібрати у ОСОБА_1 дитину та повернути її ОСОБА_2 .

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив:

визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком;

заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим особам змінювати місце проживання дитини;

зобов?язати ОСОБА_2 та/або будь-яких інших осіб, за обставин зміни місця проживання ОСОБА_3 , повернути її батьку; у разі не повернення дитини протягом одного календарного дня відібрати/відбирати її негайно у матері та/або будь-яких інших осіб, у яких знаходиться дитина та повернути дитину її батьку.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 , за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким первісний позов задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Відібрано у ОСОБА_1 дитину ОСОБА_3 та повернуто її матері ОСОБА_2 .

В задоволенні зустрічного позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Сіваченка В. В., на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц, від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 24 квітня 2019 року в справі № 300/908/17, від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц, від 17 липня 2019 року в справі № 185/6994/15-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 165/2839/17, від 04 серпня 2021 року в справі № 654/4307/19, від 22 серпня 2023 року в справі № 686/16237/20, від 06 грудня 2023 року в справі № 638/14616/18, від 14 грудня 2023 року в справі № 127/20368/21, від 31 січня 2024 року в справі №449/1019/20, від 22 травня 2024 року в справі № 757/13109/21, від 17 липня 2024 року в справі № 594/1294/20, від 09 жовтня 2024 року в справі № 453/1515/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: недослідження зібраних в справі доказів, необґрунтоване відхилення клопотання (заяви) (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другою статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення в частині відібрання дитини та стягнення судового збору, та зупинення дії цього ж судового рішення в іншій його частині.

Клопотання обґрунтовано тим, що оскаржуване судове рішення підлягає примусовому виконанню в порядку, тому відібрання дитини від батька до матері, з якою у доньки відсутній емоційний зв`язок, а після подій 14 грудня 2024 року, коли ОСОБА_2 за допомогою невстановлених осіб, фактично застосувала фізичний примус до дитини, яка чинила спротив, виконання постанови апеляційного суду не відповідатиме інтересам неповнолітньої ОСОБА_3 .

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Зміст клопотання ОСОБА_1 зводить до викладу хронології подій та правовідносин, які склалися між сторонами, водночас доводи клопотання не містять належних обґрунтувань щодо високої ймовірності ризиків, підтверджених доказами. Натомість обставини, викладені в клопотанні, зокрема щодо відсутності емоційного зв`язку між матір`ю і дитиною, небажанням неповнолітньої спілкуватися з матір`ю, є такими (обставини), що становлять предмет перевірки на підтвердження або спростування доводів касаційної скарги. Відповідно такі обставини не можуть бути враховані та оцінені Верховним Суд у межах розгляду клопотання.

Клопотання в частині зупинення виконання постанови апеляційного суду щодо стягненого судового збору та зупинення дії в частині визначення місця проживання дитини не містить належних обґрунтувань та доводів.

Враховуючи наведене відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення виконання та дії постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу № 759/14917/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган Опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сіваченка Володимира Васильовича про зупинення виконання та дії постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року.

Надіслати учасникам справи копії скарги та цієї ухвали, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян