Справа № 346/6848/23
Провадження № 2/346/399/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

22 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 ). На момент смерті ОСОБА_2 постійно проживав у вказаній квартирі разом з позивачем та її дітьми. Після відкриття спадщини, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу Базюк Т.В. з метою документально оформити право власності на спадкове майно, як спадкоємиця першої черги за законом. Однак, оскільки право власності спадкодавця на свою частку нерухомого майна зареєстровано за ним не було, нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії та рекомендував звернутися до суду з позовом. ОСОБА_1 також зазначила, що решта 2/3 частини спірної квартири вже перебувають у її власності. Інших, окрім неї, спадкоємців, які б претендували на спадкову частку покійного батька немає. В зв`язку з тим, що позивач не має змоги оформити спадщину в нотаріальній конторі, ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 27.11.2023р. у справі було відкрито загальне позовне провадження та витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Базюк Т.В. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 . Витребувано з Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентаризаційної справи відносно нерухомого майна: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.12.2023р. підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. ЇЇ представник ОСОБА_3 подав до суду письмове клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності його та позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився. Письмовим клопотанням, яке надійшло до суду 13.12.2023р., міський голова просив розглядати справу без участі представника Коломийської міської ради та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку доводам позивача та представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1993 року виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду, квартира в АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних долях. Право спільної сумісної власності вказаних осіб на підставі даного свідоцтва було зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації 25.11.1993р. у реєстрову книгу за № 4301.

Родинні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , як донькою та батьками підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 .

Відповідно до договору дарування 1/3 частки квартири від 28.01.2003р., посвідченого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк-Терпелюк І.В., ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар 1/3 (одну третю) частину квартири АДРЕСА_3 . Вказана 1/3 частка, що дарується, належить дарителю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Коломийським бюро по приватизації державного житлового фонду 06 вересня 1993 року за № 1831 та зареєстрованого в Коломийському МБТІ 25 листопада 1993 року за № 4301.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області 14.11.2009р. був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , актовий запис №581. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 ».

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що на підставі договору дарування від 28.01.2003р. за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири загальною площею 50,2 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було складено актовий запис № 1185.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1218 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Положеннями ст.. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно частини першої, третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В даній справі встановлено, що співвласниками квартири по АДРЕСА_4 були ОСОБА_8 , її мати ОСОБА_4 та батько ОСОБА_2 , кожен в рівних долях.

Батько позивача ОСОБА_2 помер, заповіту не залишав.

ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , належним чином прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем у спільній квартирі (підтверджується відмітками про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України позивача та записом в будинковій книзі для прописки громадян) та про відмову від спадщини не заявляла.

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріально округу Базюк Т.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Листом від 09.11.2023 № 01-16/214, приватний нотаріус Базюк Т.М. повідомив позивачку, що відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 не зареєстровано. Відтак, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус рекомендував звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нього.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В частині 1, 3 ст. 5 ЦК України вказано, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року (далі Закон), державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В частині 4 зазначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У період з 2002 по 01.01.2013 в Україні діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002.

Державна реєстрація прав проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації (БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункт 1.3. Тимчасового положення).

У 2013 році вищезгаданий Реєстр прав власності на нерухоме майно став невід`ємною архівною складовою частиною актуального Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 13 Закону 1952-IV), а питання щодо взаємодії та обміну інформацією між актуальним реєстром та його архівною складовою врегульовано у Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Власнику ж, для підтвердження свого права, яке виникло до 01.01.2013, достатньо було мати відповідний правовстановлюючий документ, який містить штамп або відмітку БТІ, або Витяг з реєстру до такого правовстановлювального документу.

В даній справі встановлено, що право спільної сумісної власності в тому числі і на 1/3 частку спірної квартири було зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_2 в Коломийському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності на житло від 06.09.1993р. Вказана реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, а тому у ОСОБА_2 виникло право власності на вказане майно. Після його смерті, вказана частка в квартирі була успадкована його донькою ОСОБА_1 , як єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину фактом спільного проживання з спадкодавцем на момент її відкриття. Таким чином, врахувавши вказані обставини та вимоги закону, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 5, 15, 16, 316, 328, 331, 392, 1216-1218, 1222, 1226, 1223, 1268, 1296, 1297, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року

Суддя: Третьякова І. В.