Справа № 199/903/22
(2-др/199/87/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

23.12.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Циганок К.С.,

за участю представника відповідача Приходько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду по справі №199/903/22 (провадження №2/199/54/24) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, стягнення коштів, у якій представник просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 122500 гривень. Заява мотивована ухваленням судом 04 грудня 2024 року рішення суду у справі №199/903/22 на користь позивача без розподілу судових витрат по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, заявленням стороною позивача про подання доказів на підтвердження таких витрат до закінчення судових дебатів протягом п`яти днів.

В судове засідання представник позивача для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду не з`явилась, натомість подала заяву про розгляд означеної заяви за її відсутності та підтримання вимоги заяви в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечував з підстав, що викладені у клопотанні сторони відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а саме через те, що частина заявлених складових витрат позивача на професійну правничу допомогу не є юридичними послугами, не конкретизована, не є необхідними, позивачем необґрунтовано завищено суму заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема порівняно із тією сумою, що первинного вказувалась у позові, заявлені до стягнення витрати є неспіввісними, не відповідають критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали поданої заяви та цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №199/903/22 (провадження №2/199/54/24) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, стягнення коштів. 04 грудня 2024 року за наслідками розгляду по суті вищевказаної цивільної справи було ухвалено рішення суду про задоволення позовних вимог, а саме стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (; адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) 5900 доларів США, а також у порядку розподілу судових витрат по справі стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1593 гривень. Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось з огляду на заявлення стороною позивача про свій намір подати докази понесення такого виду судових витрат вже після ухвалення рішення у справі по суті.

10 грудня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду, яка вирішується, і до якої в якості доказів долучено договір №06 про надання правової допомоги від 26 січня 2022 року, укладений між позивачем та його представником. Предметом договору є представництво та супроводження позивача в судових інстанціях України. Додатковою угодою від 23 січня 2023 року до Договору №06 від 26 січня 2022 року сторони узгодили розмір гонорару успіху адвоката, який становить 60000 гривень. Згідно копії акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 05 грудня 2024 року представником позивача було надано позивачу серед іншого наступні юридичні послуги на загальну суму 122500 гривень: первинне консультування Клієнта щодо його порушених прав (1500 гривень); аналіз матеріалів справи (5000 гривень): підготовка правової позиції, обґрунтування вимог позовної заяви; складання позовної заяви (10000 гривень): пошук та застосування норм права та судової практики; написання позовної заяви, копіювання додатків та їх завірення; складання клопотання про витребування доказів у AT «Ідея Банк» від 12 травня 2022 року (2000 гривень); складання клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи від 17 жовтня 2022 року (2000 гривень); складання клопотання про витребування доказів у СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28 листопада 2022 року (2000 гривень); чергова консультація 01 грудня 2022 року. щодо розвитку подій у справі (1500 гривень); чергове консультування Клієнта 30 березня 2023 року щодо розвитку подій у справі (1500 гривень); чергове консультування клієнта 29 серпня 2023 року щодо розвитку подій у справі (1500 гривень); складання клопотання про долученим доказів від 03 грудня 2024 року (2000 гривень); прийняття участі в судових засіданнях по справі 199/903/22 в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська (15 засідань х 2000 гривень = 30 000 гривень); консультування клієнта 04 грудня 2024 року за результатами прийняття рішення по суті спору (1500 гривень); гонорар успіху Адвоката (60000); складання та готування заяви про ухвалення додаткового рішення (2000 гривень).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Нормами ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст.246 ЦПК України встановлено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України.

В свою чергу, нормою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини в контексті викладених вище норм процесуального законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

До правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі №379/1418/18, від 13 грудня 2022 року по справі №695/2483/20.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, від 02 грудня 2020 року по справі №317/1209/19, від 22 січня 2021 року по справі №925/1137/19, від 03 лютого 2021 року по справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року по справі №753/1203/18, від 21 грудня 2022 року по справі №357/9210/18.

Учасник справи повинен деталізувати опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Зазначення в акті приймання-передачі наданих послуг переліку наданих послуг та фіксований розмір гонорару адвоката є належним розрахунком детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Наведена правова позиція узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі №922/1964/21.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи задоволення позовних вимог рішенням суду від 04 грудня 2024 року, однак без розподілу таким рішенням судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, приймаючи до уваги, що судом з матеріалів справи достеменно встановлено і підтверджено факт укладення 26 січня 2022 року між позивачем та її представником, яка приймала участь у розгляді справи, Договору №06 про надання правової допомоги, на виконання умов якого представник позивача провела первинне консультування (1500,00 гривень), склала позовну заяву про захист прав споживачів, стягнення коштів (10000 гривень), клопотання про витребування доказів від 12.05.2022 та від 28.11.2022 (4000 гривень), а також приймала участь в 7-ми судових засіданнях: 20.06.2022, 17.08.2022, 01.12.2022, 25.09.2024, 23.10.2024, 15.11.2024, 04.12.2024 (14000 гривень), суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, однак часткового шляхом зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 25000 гривень з огляду на наступне. Часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу полягає у відмові у стягненні вартості таких складових витрат як аналіз матеріалів справи (підготовка правової позиції, обґрунтування вимог позовної заяви) вартістю 5000 гривень, оскільки така складова фактично охоплюється як за змістом так і за вартістю наступною наданою правовою послугою складання позовної заяви вартістю 10000 гривень. Не підлягає стягненню послуга зі складання клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи вартістю 2000 гривень, оскільки судом у справі відповідна експертиза не призначалась, а висновок експерта, який покладено в основу рішення суду, отримано з матеріалів кримінального провадження від органу досудового розслідування. Не є необхідними та такими, що впливають на результат розгляду справи послуги з надання позивачу чотирьох проміжних консультацій в ході розгляду справи загальною вартістю 6000 гривень. Не можуть бути стягнуті з відповідача 2000 гривень вартості складання клопотання про долучення доказів від 03 грудня 2024 року, оскільки разом із таким клопотанням стороною позивача подано в якості доказів копії документів, що вже були наявними у матеріалах цивільної справи та долучались позивачем ще при первинному зверненні до суду із позовом. Крім того, представник позивача приймала участь у 7 із 15 заявлених судових засіданнях, а відтак вартість участі представника позивача у судових засіданнях становить 14000 гривень замість заявлених 30000 гривень. Крім того, не знаходить суд підстав для стягнення з відповідача і гонорару успіху в розмірі 60000 гривень, оскільки сторонами його погоджено вже під час розгляду справи додатковою угодою від 23 січня 2023 року, сума цього гонорару сама по собі вдвічі перевищує орієнтовний розмір витрат на професійну правову допомогу, вказаний у позовній заяві як первісної, так і уточненої редакції. Підстав неможливості передбачення укладення додаткової угоди щодо такого гонорару успіху станом на час подання позову стороною позивача не наведено, а судом не встановлено, відтак на підставі ст.141 ч.4 ЦПК України у стягненні такої складової витрат на професійну правничу допомогу має бути відмовлено. Таким чином, загальна вартість наданих, необхідних, обґрунтованих, підтверджених витрат на професійну правничу допомогу становить 31500 гривень, на підставі ст.141 ч.4 ЦПК України має бути зменшена до первісно заявленого у позові розміру витрат на професійну правничу допомогу в 30000 гривень, а також потім з огляду на обґрунтованість тверджень сторони відповідача про неспівмірність таких витрат зменшена на підставі ст.137 ч.5 ЦПК України до 25000 гривень.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (; адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 гривень.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко