441/61/24 2/441/280/2024
06.02.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючої, судді - Ференц О.І.,
за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
08.01.2024 позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 25.08.2023. Продавцем будинку був ОСОБА_2 .. Відповідно до п 4.1. договору купівлі продажу ОСОБА_2 повинен був до 01.09.2023 знятися з реєстраційного обліку. Відповідач не проживає в будинку з серпня 2023 та є цілком сторонньою для неї особою. Факт непроживання відповідача в належному їй на праві приватної власності будинку підтверджують письмові докази - акт обстеження фактичного місця проживання від 29.12.2023.
Просила суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .
Позивачка в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.19).
У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву позивачки, надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи у відсутності сторін за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що одноосібним власником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 344196519, право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою, зареєстрованого у реєстрі за № 1517 від 25.08.2023 (а.с. 9).
Як вбачається із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 403069 від 11.01.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
Актом обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_2 від 29.12.2023 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але не проживає у будинку АДРЕСА_2 (а.с.11).
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З п 4.1. договору купівлі продажу житлового будинку із земельною ділянкою, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.08.2023, вбачається, що ОСОБА_2 повинен до 01.09.2023 знятися з реєстраційного обліку.
Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених у справі доказів, що позивачка є власником будинку АДРЕСА_1 , відповідач згідно договору купівлі-продажу від 25.08.2023 у визначений договором термін не знявся з реєстрації у спірному будинку, не проживає у ньому, а також за місцем реєстрації відсутні його особисті речі, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст. 141,247, 258, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. понесених судових витрат.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Городоцького районного суду Львівської області. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Головуючий Ференц О.І.