РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Жмеринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначивши батьком дитини ОСОБА_4 та видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище « ОСОБА_6 »; стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 доходу, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем ОСОБА_7 позивачка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом 2010-2011 років в с. Почапинці. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_7 є батьком дитини ОСОБА_5 , однак він відмовився подати до органів ДРАЦСу заяву про реєстрацію батьківства та не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач ОСОБА_7 інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка ОСОБА_1 вважає, що він може сплачувати аліменти.

Ухвалою від 21.10.2024 року відкрито провадження по даній справі. Призначено судове засідання.

Ухвалою від 18.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Причини неявки невідомі. Відзиву не подав.

Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що познайомилась з відповідачем ОСОБА_7 , жили разом, але були не розписані, народилась дитина ОСОБА_5 . Потім жили в с. Почапинці, у відповідача ОСОБА_7 як не дівки, то лахи в хаті, пив, сварився. Позивач забрала дитину та пішла жити до батьків. Після того відповідач приїжджав на хрестини та на день народження, коли дитину був один рік, а потім пропав. Мати відповідача дитину не признає.

Свідок ОСОБА_3 надав суду покази та пояснив, що в 2010 році познайомився з відповідачем, він казав, що у нього є дівчина ОСОБА_1 , хоче одружитись з нею, розповідав, що вони живуть у тітки на квартирі в с. Почапинці. До вагітності ОСОБА_1 ОСОБА_7 з нею жили разом два роки, після народження дитини ОСОБА_5 . ОСОБА_7 відносився неї як рідної, вона схожа на нього. ОСОБА_7 запропонував бути хрещеним батьком дитині ОСОБА_8 , був на хрестинах та на дні народженні, коли дитині був 1 рік також. Після того його не бачив, трубки він не бере.

Свідок ОСОБА_2 суду надав покази та пояснив, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_7 жили в його тітки в с. Почапинці на квартирі, він до них в с. Почапинці навідувався, привозив продукти, різав дрова. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 жили разом як сім`я, потім розійшлись вони після народження дитини, дитину з пологового будинку вже не приїхав забирати. ОСОБА_7 був на хрестинах, приніс шоколадку і памперси, а потім не признавав дитину.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5 , батьком якої зазначено ОСОБА_9 (а.с.6).

Відповідно до довідки КК «Петрівка» від 15.01.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею проживає дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки Почапинецького старостинського округу від 24.10.2024 згідно свідчень жителів с. Почапинці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації разом із співмешканцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 в період з 2010 по 2012 роки (а.с. 101).

На фотокартках наданих позивачкою зображений чоловік, який за посиланням позивачки є ОСОБА_7 та маленька дівчинка, яка за поясненнями позивачки є їх дочкою ОСОБА_5 . Вказані особи зображені разом в приміщенні будинку (а.с. 102-103).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.04.2024 по справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно повідомлення судового експерта від 10.06.2024 року, проведення експертизи є неможливим, оскільки ОСОБА_7 двічі до Вінницького НДЕКЦ МВС не з`явився.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122та125цьогоКодексу.

Положеннями статей125,126,135 СК України врегульовано питання про визначення походження дитини якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Сімейний кодекс України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Вказане вище відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18.

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 523/4928/17(провадження № 61-2989св22).

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2022 року в справі № 473/1343/18 (провадження № 61-827св22) зазначено, щостаття 109 ЦПК Українивстановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо. Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач до експертної установи для забору порівняльних зразків для проведення судово молекулярно - генетичної експертизи не з`явився, що унеможливило її проведення.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідач ухилився від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення істини у справі, оскільки нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про встановлення батьківства.

Подібні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 644/9720/16-ц (провадження № 61-3950св20).

Враховуючи доводи позивачки, показання свідків, досліджені фотокартки, факт відсутності заперечень на позов та ухилення відповідача від проведення експертизи у справі, позивачкою надано належні та допустимі докази, які у своїй сукупності надають можливість визнати відповідача батьком неповнолітньої ОСОБА_5 .

Також важливим є те, що, визнання відповідача батьком неповнолітньої ОСОБА_5 відповідає якнайкращим інтересам дитини, щодо визначення її походження та відповідної участі обох батьків у вихованні та утриманні.

Щодо позовних вимог позивачки про стягнення аліментів, слід зазначити наступне.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що наявні підстави для визнання відповідача батьком дитини ОСОБА_5 , тому згідно зі статтею 180 СК України він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує матеріальний стан сторін, потребу дитини в матеріальному забезпечені з боку обох батьків, працездатний вік відповідача, відсутність заперечень, щодо стягнення аліментів. Та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач не надав доказів неможливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, при цьому законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

З огляду на викладене вище суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки та держави підлягає стягненню судовий збір.

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 № 134 від 30.03.2012, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, в графі «батько» записати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, прізвище « ОСОБА_6 » залишити без змін.

Стягувати з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 сплачений судовий збір за позовну вимогу про визнання батьківства в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2024.

Суддя