КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01 лютого 2024 року місто Київ

Справа № 756/17842/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6638/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О. В., суддів Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Пількевич Тетяни Анатоліївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року (ухваленого у складі судді Белоконни І.В., інформація про дату складення повного тексту відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна, про визнання протиправним рішення, його скасування та визнання права власності.

ВСТАНОВИВ

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни від 07.10.2021, індексний номер: 60809594, згідно з яким 05.10.2021 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 44352733 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 000, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на підставі Договору іпотеки 80218, серія та номер: 775, виданий 19.03.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук H.O.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 900 (двадцять дві тисячі дев?ятсот) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п?ятдесят) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням, Пількевич Т. А. в інтересах ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» 28 грудня 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Частиною 2 ст. 359 ЦПК України, питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Апеляційна скарга надійшла на адресу Київського апеляційного суду 05 січня 2024 року та передана судді-доповідачу 08 січня 2024 року.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, більш ніж через один рік з дня ухвалення оскаржуваного рішення, та відсутності матеріалів цивільної справи №756/17842/21, суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості вирішити питання про прийняття апеляційної скарги, а тому 09 січня 2024 року здійснено запит до Оболонського районного суду м. Києва з метою витребування матеріалів цивільної справи №756/17842/21.

Тому питання щодо відкриття апеляційного провадження вирішується після надходження матеріалів цивільної справи до Київського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Пількевич Тетяни Анатоліївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» необхідно відмовити з огляду на таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Стаття 2 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо при цьому не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами вимоги щодо строків оскарження судових рішень.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм в тому числі і процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначав, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства, які призначені для належного відправлення правосуддя та забезпечення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України (заява № 19164/04) від 21 жовтня 2010 року, пункт 47).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) 03 квітня 2008 року, вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Таким чином, сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване рішення ухвалене 08 листопада 2022 року, інформація про дату складання повного рішення відсутня.

Верховний суд неодноразово зазначав, що встановлення дати складення повного тексту судового рішення має вирішальне значення для правильного обрахунку строку для оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19.04.2018 року №1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», в якому зазначено, щоелектронний примірник судового рішення або окремої думки судді виготовляється судом в АСДС у день ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписується КЕП судді, який ухвалив таке судове рішення, а в разі колегіального розгляду - КЕП усіх суддів, що входять до складу колегії, та зберігається у стані, що унеможливлює його подальше коригування. Дата та час підписання КЕП, а також дата та час надсилання до Реєстру електронного примірника судового рішення або окремої думки судді автоматично зберігається в АСДС і не підлягає коригуванню.

Електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС. Реєстраційні відомості, зазначені в пункті 3 розділу II цього Порядку, надсилаються до Реєстру у складі електронного документа, який вони описують.

З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року надіслано судом 15 листопада 2022 року, зареєстровано 15 листопада 2022 року та оприлюднено 16 листопада 2022 року. Тобто, станом на 15 листопада 2022 року повний текст оскаржуваного рішення вже було складено.

Хоча матеріали справи не містять дати складання повного тексту оскаржуваного рішення, разом з тим станом на 15 листопада 2022 року повний текст оскаржуваного рішення вже було складено, що підтверджено відомостями з ЄДРСР, проте навіть від вказаної дати (15 листопада 2022 року) пройшло більше одного року до дати звернення з апеляційною скаргою (28 грудня 2023 року).

Законодавець визначив підстави, за яких строк може бути поновлено, у разі подання апеляційної скарги більш ніж через один рік з дня складення повного тексту судового рішення. Проте жодна з таких підстав не знаходить свого підтвердження у даному випадку.

Апеляційна скарга подана представником відповідача, тобто представником особи, яка залучена до участі у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» обізнано про розгляд даної справи, що підтверджується наступним.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» 20.12.2021 року вручено повістку на судове засідання, що мало відбутись 14.02.2022 року об 11 год. 00 хв (а.с.108 том 1); 28 грудня 2021 року представником відповідача ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» подано відзив на позовну заяву; також відповідач приймав участь при апеляційному перегляді ухвали від 25.11.2021 року про відмову у забезпечені позову, де подавав клопотання та відзив на апеляційну скаргу; крім того директором ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» 07 листопада 2022 року подано клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», на підставі доказів наявних в матеріалах справи (а.с. 240-241 том 1).

Таким чином, відповідач повідомлений та обізнаний про розгляд справи.

Другою підставою є пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, однак такі обставини не були наведені представником відповідача та не були встановлені апеляційним судом.

Посилання представника на введений в Україні воєнний стан, є безпідставними.

Велика палата Верховного суд неодноразово вказувала, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами, апеляційними та касаційними скаргами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Такі висновки викладені у постановах ВеликоїПалатиВерховного Суду від 10.11.2022 року у справі №990/115/22, від 08.12.2022 року у справі № 990/102/22.

Посилання на те, що директор підприємства після повномасштабного вторгнення виїхав за межі України і досі перебуває закордоном, а тому Товариство не функціонувало до моменту зміни директора у 2023 року, не є обставинами непереборної сили та не підтверджено жодним доказом. Крім того, протягом 2022 року до ухвалення оскаржуваного рішення відповідачем вчинялись процесуальні дії, що свідчить про функціонування Товариства.

Посилання на ненаправленнякопії рішення після його складення не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту рішення, а випадків, визначених п.1 ч.2 ст. 358 ЦПК України, за наявності яких суд апеляційної інстанції може прийняти апеляційну скаргу, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що поновлення пропущеного строку буде грубим порушенням прав позивача та принципу остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, враховуючи що відповідач звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду від 08 листопада 2022 року - 28 грудня 2023 року, тобто більше ніж через один рік, був належним чином повідомлений про розгляд справи, а клопотання про поновлення строку не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність обставин непереборної сили протягом року з дати ухвалення рішення, що перешкоджали зверненню до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою - у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 127, 358 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Пількевич Тетяни Анатоліївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моментуїї підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 01 лютого 2024 року.

Суддя - доповідач О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. В. Немировська