Справа №707/260/24
Провадження №2-др/707/21/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2024 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Костроміної Л.В.,
представника позивачки Глущенка О.С.,
представниці відповідачки Кузьменко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву адвоката Глущенка Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 707/260/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ майна, що є у спільній частковій власності, в натурі та припинення спільної часткової власності, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Служби у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради, -
1.Позиції учасників справи, процесуальні дії
1.1. В провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебувала вищевказана справа за позовом ОСОБА_1 . Рішенням суду від 03.12.2024 позов було задоволено частково.
1.3. В судовому засіданні з приводу вирішення питання про ухвалення додаткового рішення представник позивачки підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення.
Представниця відповідачки в судовому засіданні з приводу вирішення питання про ухвалення додаткового рішення підтримала позицію, яка викладена у заяві про зменшення судових витрат.
Представниця третьої особи в судовому засіданні з приводу вирішення питання про ухвалення додаткового рішення присутня не була, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.
2. Обставини справи, з приводу яких ухвалюється додаткове рішення.
2.1. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03.12.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі та припинення спільної часткової власності було задоволено частково. Суд вирішив:
- виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в натурі 1/3 частину будинку із прибудовами, надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а саме: виділити ОСОБА_1 приміщення у житловому будинку: кімната «5» площею 5,3 кв.м, кімната «6» площею 19,7 кв.м., а також виділити ОСОБА_1 наступні господарські будівлі і споруди: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Е», 1/2 частина воріт з фірткою № 1 (у спільне користування з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), огорожа № 3, свердловина № 7; залишити у спільній частковій власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) наступні приміщення у житловому будинку: веранда «1» площею 11,5 кв.м, комора «2» площею 2,3 кв.м, кухня «3» площею 7,4 кв.м., кімната «4» площею 7,4 кв.м., кімната «7» площею 16,1 кв.м, а також наступні господарські будівлі і споруди: сарай літ. «В», прибудова (сарай) літ. «в», літня кухня літ. «Г», прибудова (літня кухня) літ. «г», погріб літ. «Д», 1/2 частина воріт з фірткою №1 (у спільне користування з ОСОБА_1 ), огорожа № 4, № 5, колодязь № 6.
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на виділену частину житлового будинку із прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на наступні приміщення у житловому будинку: кімната «5» площею 5,3 кв.м, кімната «6» площею 19,7 кв.м., а також на наступні господарські будівлі і споруди: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Е», 1/2 частина воріт з фірткою № 1, огорожа № 3, свердловина № 7.
- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 .
- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) компенсацію за результатами виділу частки зі спільного майна в сумі 2948 (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн. 19 коп., по 1474 грн. 10 коп. з кожного відповідача.
- відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
В порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача в судовому засіданні вказав, що докази витрат на правову допомогу та на оплату експертизи будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
09.12.2024 представник позивача подав до Черкаського районного суду Черкаської області заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу та на оплату будівельно-технічної експертизи.
2.2. 02.06.2023 між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Глущенком Олександром Сергійовичем був укладений договір про надання правничої допомоги, згідно із яким надання правової допомоги клієнту за цією угодою здійснюється на оплатній основі, а розмір гонорару визначається адвокатом за погодженням із замовником. За прийняття доручення до виконання згідно цього договору, замовник виплачує суму гонорару, що зазначена у Додатковій угоді до договору.
3. Релевантні джерела права та акти їх застосування
3.1. Відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із частинами 3, 8 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
3.2. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно зі статтею 1 вищевказаного Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з частиною першою статті 27 вищевказаного Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).
Статтею 30 вищевказаного закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
3.3. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).
3.4. Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 по справі №727/4597/19 вказав, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Судом встановлено, що 02.06.2023 між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Глущенком Олександром Сергійовичем був укладений договір про надання правничої допомоги, що підтверджується фактом видачі відповідного ордеру про надання правничої допомоги та копією самого договору. Також, вказаними особами було укладено додаткову угоду до вказаного договору від 27.10.2023, де вони погодили фіксований розмір гонорару та погодинну вартість роботи адвоката. Вказівка одночасно фіксованого розміру гонорару та погодинної вартості роботи адвоката, на думку суду, не суперечить вимогам статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Крім того, необґрунтованими є витрати у розмірі 1500 грн. за явку адвоката до суду для отримання клопотання експерта, оскільки така вартість за такі прості дії є завищеною і такі дії адвоката не підтверджуються матеріалами справи.
Суд не погоджується з твердженням представниці відповідачки про те, що виготовлення фотокопій, подача до суду позовної заяви не є видом надання правової допомоги. В даному випадку подача до суду позовної заяви адвокатом була складової послуги з написання позовної заяви і така послуга безсумнівно є видом правової допомоги. Виготовлення фотокопій також було складовою іншою необхідної правової послуги ознайомлення з матеріалами справи.
Вирішуючи в порядку ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України питання про пропорцію, в якій мають розподілятися судові витрати між сторонами, суд враховує, що фактично всі позовні вимоги позивачки були задоволені. Разом з тим, позивачка та її представник не надали жодних достовірних доказів того, що вони намагалися вирішити цей спір у досудовому порядку. З іншого боку, цей судовий спір виник з вини обох сторін, оскільки під час розгляду справи з`ясувалося, що сторони мають різні погляди на те, як саме має виділятися частка позивачки з загальної частки у праві спільної часткової власності. Суд також враховує, що відповідачі хоча і є двома різними фізичними особами, проте є малолітньою дитиною та її матір`ю, які проживають разом, тобто тісно пов`язані між собою.
Виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи засади справедливості та розумності, які мають бути притаманні будь-якій судовій процедурі, суд вважає, що з відповідачів на користь позивачки слід стягнути 50% всіх судових витрат, які понесла позивачка. Така пропорція буде справедливою та враховуватиме конкретні обставини цієї справи.
4.2. Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
4.3. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів судового збору суд враховує, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю I групи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позову та визначену судом пропорцію стягнення судових витрат з відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у загальній сумі 679 грн. 20 коп. в рівних частках, тобто 50% від судового збору, який мав би бути сплачений за цієї ціною позову.
Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд
Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі № 707/260/24.
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Д. Б. Баронін