Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/86/24
Провадження по справі № 2/514/173/24
18 грудня 2024 року с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кравченко П.А.,
при секретарі Мельниченко Н.М.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське цивільну справу за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима в інтересах держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача військова частина НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення сесії, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку
Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача військова частина НОМЕР_1 , в якому просить суд:
визнати незаконним та скасувати рішення Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 1357 від 15.12.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 (за межами населеного пункту) на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області»;
№ 1 координати: Х 5 138 629, 917, Y 3 293 122, 708;
№ 2 координати: Х 5 138 593, 713, Y 3 293 091, 109;
№ 3 координати: Х 5 138 617, 982, Y 3 293 052, 555;
№ 4 координати: Х 5 138 654, 185, Y 3 293 084, 156;
судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення інтересів держави під час розпорядження та використання земель державної форми власності, зокрема, земель оборони у межах прикордонної смуги державного кордону України.
Прокурор вказує на те, що відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» № 1777-ХІІ та Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, вздовж державного кордону розташовується прикордонна смуга завширшки 5 км від його лінії, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд. У прикордонній смузі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, діє спеціальний прикордонний режим, який, серед іншого, регламентує особливі правила перебування громадян України та інших осіб, провадження робіт тощо.
Одеською обласною прокуратурою з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді, вивчено стан законності щодо використання земель, розташованих у межах прикордонної смуги державного кордону України.
Встановлено, що рішенням Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 1112 від 28.09.2021 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , орієнтовною площею 2,00 га, з земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту).
На виконання вищевказаного рішення сесії ФОП ОСОБА_2 розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та іншим (всього 9 чол.), в тому числі ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району (колишня Олександрівська сільська рада Тарутинського району) Одеської області.
Одеською обласною прокуратурою 07 липня 2023 року з ІНФОРМАЦІЯ_1 отримано інформацію щодо результатів аудиту земельних ділянок, які прилягають до державного кордону України в межах Одеської області та входять в 50 метрову смугу, в межах якої здійснюються заходи з утримання та нарощування інженерної інфраструктури прикордонними загонами.
№ 1 координати: Х 5 138 629, 917, Y 3 293 122, 708;
№ 2 координати: Х 5 138 593, 713, Y 3 293 091, 109;
№ 3 координати: Х 5 138 617, 982, Y 3 293 052, 555;
№ 4 координати: Х 5 138 654, 185, Y 3 293 084, 156;
З інформації Одеської обласної державної адміністрації №901/7/01-46/1045/2-23 від 01 лютого 2023 року вбачається, що вказаним органом, як розпорядником земель, рішень про вилучення земельних ділянок (землі уздовж прикордонної смуги) з користування прикордонних загонів ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймалось.
Згідно ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 122 Земельного Кодексу України сільські ради не наділені повноваженнями щодо вилучення, зміни цільового призначення та інвентаризації земель оборони.
№ 1 координати: Х 5 138 629, 917, Y 3 293 122, 708;
№ 2 координати: Х 5 138 593, 713, Y 3 293 091, 109;
№ 3 координати: Х 5 138 617, 982, Y 3 293 052, 555;
№ 4 координати: Х 5 138 654, 185, Y 3 293 084, 156;
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2024 р. визначено суддю Кравченко П.А.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 19 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
17 липня 2024 року ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неяви суду невідомі. Разом з тим, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, ухваливши заочне рішення.
Представник Одеської обласної (військової) адміністрації, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив розглядати справу без участі представника Одеської обласної (військової) адміністрації.
Представник Петропавліської сільської ради про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заперечень відносно позову немає.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача ОСОБА_1 до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку.
Судом встановлено, що рішенням Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 1112 від 28.09.2021 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , орієнтовною площею 2,00 га, з земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту) (а.с.41-42).
На виконання вищевказаного рішення сесії ФОП ОСОБА_2 розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та іншим (всього 9 чол.),в тому числі ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району (колишня Олександрівська сільська рада Тарутинського району) Одеської області.
Рішенням сесії Петропавлівської сільської ради № 1357 від 15.12.2021 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :01:002:1017 (за межами населеного пункту) ОСОБА_1 та передано останньому у приватну власність земельну ділянку площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.34).

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:1017 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2022, номер запису про речове право 46423405. Відповідні відомості внесено на підставі рішення державного реєстратора Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Коноплян Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексом № 63141230 від 31.01.2022.

Одеською обласною прокуратурою 07 липня 2023 року з ІНФОРМАЦІЯ_1 отримано інформацію щодо результатів аудиту земельних ділянок, які прилягають до державного кордону України в межах Одеської області та входять в 50 метрову смугу, в межах якої здійснюються заходи з утримання та нарощування інженерної інфраструктури прикордонними загонами.

З листа Одеської обласної державної (військової) адміністрації №901/7/01-46/1045/2-23 від 01 лютого 2023 року вбачається, що Обласною військовою адміністрацією розпорядження щодо встановлення ширини прикордонної смуги по Одеській області за поданням адміністрації Державної прикордонної служби України та про вилучення земельних ділянок (землі уздовж прикордонної смуги) з користування прикордонних загонів ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймались (а.с. 65).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 №71/4413-23-Вих від 30 червня 2023 року, на виконання Постанови спільної наради Одеської обласної прокуратури від 11 травня 2023 року, Південним регіональним управлінням проведено роботу з Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області щодо аудиту земельних ділянок, які прилягають до державного кордону України в межах Одеської області та входять в 50-метрову смугу, в межах якої здійснюються заходи з утримання та нарощення інженерної інфраструктури, до яких увійшла зокрема земельна ділянка кадастровий номер :01:002:1017 площею 2.0000 га, що належить ОСОБА_1 (а.с.66).

Відповідно до листа ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №987 від 30 серпня 2023 року, інститутом опрацьовано архівні матеріали (проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування військом частинам для розташування прикордонної смуги Державного кордону між Україною та Республікою Молдова на території Одеської області, альбом ортофотокарт масштабу 1:10000 Державного кордону між Україною та Республікою Молдова), координати поворотних точок зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1017 та за результатами роботи складено схему розміщення меж зазначеної земельної ділянки по відношенню до Державного кордону України та Республіки Молдова на території Одеської області (а.с.73).

Зі схеми розміщення меж земельних ділянок відносно Державного кордону України та Республіки Молдова на території Одеської області вбачається, що частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1017, що належить ОСОБА_1 , а саме 0,2163 га входить в 50 метрову смугу від лінії державного кордону між Україною та Республікою Молдова (а.с.74).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже,стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав, особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно зі статтями 13,14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно із ч.1 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п.2 ч.1 ст.2 Закону).

У частині 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Відповідно до п.п.1,2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. ж) ч.1 ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Частиною 3 ст.77 ЗК України передбачено, що у межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів.

Пунктом в) частини четвертої статті 84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі оборони.

Згідно з ч.2 ст.14 ЗУ «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Положеннями ст.6 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Частиною першою статті 2 ЗУ «Про використання земель оборони» передбачено, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до частин другої, третьої статті 2 Закону України «Про використання земель оборони» особливості надання земельних ділянок військовим частинам під військові та інші оборонні об`єкти визначаються Кабінетом Міністрів України. Розміри земельних ділянок, необхідних для розміщення військових частин та проведення ними постійної діяльності, визначаються згідно із потребами на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про використання земель оборони» уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України. Навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про державну прикордонну службу України» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, їх службові і посадові особи в межах своїх повноважень сприяють Державній прикордонній службі України в охороні державного кордону та суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147 «Про прикордонний режим» установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу у межах прилеглих до кордону територій селищних і сільських рад, де запроваджується прикордонний режим. З урахуванням особливостей місцевості та інших умов ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними державними адміністраціями за поданням Адміністрації Державної прикордонної служби України, але вона не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

Прикордонна смуга - це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

Існування прикордонних смуг визначеної ширини передбачено нормами Закону України «Про використання земель оборони».

Отже, оскільки землі оборони є землями державної власності, не можуть передаватись у приватну власність та перебувають лише у користуванні Міністерства оборони України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України, відповідно до ст.142 ЗК України, тому виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони, шляхом прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України.

Як встановлено судом зі схеми розміщення меж земельних ділянок відносно Державного кордону України та Республіки Молдова на території Одеської області, частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1017, що належить ОСОБА_1 , а саме 0,2163 га входить в 50 метрову смугу від лінії державного кордону між Україною та Республікою Молдова, тобто входить до складу прикордонної смуги, розташована на лінії державного кордону України у зоні облаштування і утримання інженерно-технічних споруд та огорож державного кордону та належить до земель оборони.

Отже, рішення Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 15.12.2021 року №1357 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 (за межами населеного пункту) на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області» було прийнято Петропавлівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області з перевищенням повноважень, оскільки вищезазначена земельна ділянка знаходяться в межах прикордонної смуги і відноситься до земель оборони, а тому перебуває у розпорядженні виключно Кабінету Міністрів України.

Відповідач не мав перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак спірної земельної ділянки, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що ділянка перебуває у межах ділянки державного кордону (на лінії державного кордону), і відноситься до земель оборони, а тому вибула з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить його, відповідача, добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів.

Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 14 листопада 2018 року по справі №297/1395/15-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Так, за змістом ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 15.12.2021 року №1357 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 (за межами населеного пункту) на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області» є незаконним, оскільки земельна ділянка, виділена ОСОБА_1 входить до складу прикордонної смуги, розташована на лінії державного кордону України у зоні облаштування і утримання інженерно-технічних споруд та огорож державного кордону, і відноситься до земель оборони, а тому у приватну власність громадянам передаватись не могла.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( далі - Закону України № 1952-ІV) .

Тож, правова підстава виникнення у ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку є недійсною, оскільки судом констатовано недійсність рішення Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 15.12.2021 року №1357.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Згідно з ч. 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Пунктом 50 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17 жовтня 2012 року передбачено, що поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 незаконно набув право власності на спірну земельну ділянку, то суд вважає за можливе скасувати рішення державного реєстратора Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Коноплян Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер : 63141230 від 31.01.2022 року, у Державному реєстрі речових прав, запис про право власності за №46423405 від 24.01.2022 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 2.0000 га кадастровий номер :01:002:1017 та припинити право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2.0000 га, кадастровий номер :01:002:1017, зареєстроване за ОСОБА_1 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

Також, відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 зазначила, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

На негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, допоки існують правовідносини та правопорушення.

Враховуючи викладене, порушені права та законні інтереси держави підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:1017, площею 2,0000 га, а саме повернути її у власність держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 10 736 гривень 00 копійок, що підтверджується оригіналом платіжної інструкції № 3093 від 15 грудня 2023 року (а.с.92).

Крім того, за подання заяви про забезпечення позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1342 гривні, що підтверджується платіжною інструкцією № 3094 від 15 грудня 2023 року (а.с.108).

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача судовий збір в розмірі 12078 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 136, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима в інтересах держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача військова частина НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення сесії, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 1357 від 15.12.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 (за межами населеного пункту) на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області».

Усунути перешкоди державі в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0, 2163 га шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:1017, що розташована за межами населених пунктів Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (запис про речове право № 46423405 від 24.01.2022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040) з одночасним припиненням права приватної власності.

Усунути перешкоди державі в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0, 2163 га шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1017 площею 2,0000 га в Державному земельному кадастрі з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

Усунути перешкоди державі у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) повернути у власність держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації (адреса м. Одеса), проспект Шевченка, 4, ) земельну ділянку площею 0, 2163 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1017 та має 4 поворотні точки за наступними координатами:

№ 1 координати: Х 5 138 629, 917, Y 3 293 122, 708;

№ 2 координати: Х 5 138 593, 713, Y 3 293 091, 109;

№ 3 координати: Х 5 138 617, 982, Y 3 293 052, 555;

№ 4 координати: Х 5 138 654, 185, Y 3 293 084, 156;

Стягнути з Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, адреса: 68211, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Петропавлівка, вул. Гагаріна, 1) на користь Одеської обласної прокуратури (, адреса: 65026, м. Одеса, вулиця Пушкінська,3, рахунок отримувача UA000564, банк отримувача ДКСУ у м. Києві, код отримувача 820172, код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір в розмірі 6 039 (шість тисяч тридцять дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Одеської обласної прокуратури (, адреса: 65026, м. Одеса, вулиця Пушкінська,3, рахунок отримувача UA000564, банк отримувача ДКСУ у м. Києві, код отримувача 820172, код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір в розмірі 6 039 (шість тисяч тридцять дев`ять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя П.А. Кравченко