Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого судді Грони Д. С., за участю секретаря судового засідання Матківської В. В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2024 року ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: за кредитним договором № 1186770 від 20.12.2023 станом на 29.07.2024 у розмірі 163 750,00 грн, з яких: 25 000,00 грн заборгованість за кредитом; 138 750,00 грн заборгованість за відсотками; а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн зі сплати судового збору та 10 000,00 грн на правничу допомогу.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 20.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1186770 від 20.12.2023. Згідно цього Договору відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн строком на 360 днів шляхом переказу на його банківську картку емітовану в АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 2,5 % у день від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір був підписаний Відповідачем електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» .

29.07.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір Факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024 у відповідності до умов якого право вимоги за Договором № 1186770 про надання споживчого кредиту від 20.12.2023 перейшло до позивача.

Станом на момент звернення до суду з позовом відповідач заборгованість за кредитним договором не погасив.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін.

Відповідачем надано відзив на позов в якому останній зазначив, що позов не визнає в повному обсязі з підстав неповідомлення його про відступлення права вимоги до нового кредитора, не відповідність нарахованої заборгованості по відсоткам умовам кредитного договору, які не відповідають принципам розумності та добросовісності. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача 25.11.2024 надано відповідь на відзив, в якому викладені пояснення аналогічні тим, які позивач виклав у позовній заяві.

Представник позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечив проти позову. Вказав, що дійсно отримав кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн, які витратив на власні потреби, станом на час розгляду справи повернення кредитних коштів на користь первісного кредитора або його

правонаступника не здійснював у зв`язку з відсутністю фінансової можливості та не згодою з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом. Сам кредитний договір було укладено в електронному вигляді, а підписано шляхом введення коду з СМС повідомлення, яке первісний кредитор направив відповідачу на мобільний номер телефону.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

20.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1186770.

У пункті 1.2 Договору Сторони визначили суму кредиту 25 000,00 грн.

У пункті 1.3. Договору Сторони визначили строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. У пункті 1.5.1. сторони визначили розмір процентної ставки за користування кредитом, яка дорівнює 2,5 % в день.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».

29.07.2024 між ТОВ«СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ«ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір Факторингу № 29/07/2024 у відповідності до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає/відступає ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29/07/2024 ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 163 750,00 грн, з яких: 25 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 138 750,00 грн заборгованість по відсоткам. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. При цьому позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

При укладанні кредитних договорів сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору).

При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та відповідачем підписано графік платежів.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Суд вважає доведеними позивачем позовні вимоги, а саме факт укладання кредитного договору № 1186770 від 20.12.2023, факт отримання відповідачем грошових коштів, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за ними шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Щодо визначення розміру процентів за користування кредитний коштами суд зазначає таке.

22.11.2023 Верховною Радою України прийнято закон «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктом 17 Розділу IV Перехідних та прикінцевих положень цього закону встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

протягом перших 120 днів - 2,5 %;

протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

В подальшому цей розмір не має перебільшувати 1%.

Цей закон набрав законної сили 24.12.2023 року, отже до 22.04.2024 розмір денної процентної ставки по кредитному договору №1186770 від 20.12.2023 становив 2,5 %, а з 23.04.2024 по 29.07.2024 денна процентна ставка мала складати 1,5 %.

Відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення кредиту. Отже сума кредитних коштів у розмірі 25 000,00 грн є незмінною в продовж всього періоду нарахування процентів.

Період користування кредитними коштами за ставкою 2,5 % складає: 21-31 грудня 2023 року 11 днів, січень 2024 31 день, лютий 2024 29 днів, березень 2024 31 день, 01-22 квітень 2024 22 дні = 124 дні.

Розрахунок процентів за користування кредитними коштами за цією процентною ставкою складає = 25 000,00 грн (розмір кредиту) х 124 дня х 2,5 % в день= 77 500,00 грн.

Період користування кредитними коштами за ставкою 1,5 % складає: 23-30 квітня 2024 року 8 днів, травень 2024 31 день, червень 2024 30 днів, липень 2024 - 29 днів = 98 днів.

Розрахунок процентів за користування кредитними коштами за цією процентною ставкою складає = 25 000,00 грн (розмір кредиту) х 98 днів х 1,5 % в день= 36 750,00 грн.

Загальний розмір процентів за користування кредитними коштами складає 77 500,00 грн + 36 750,00 грн = 114 250,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: 25 000,00 грн - основного боргу, 114 250,00 грн процентів за користування кредитом.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 059,96 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів виконаних робіт, рахунків, квитанцій про оплату тощо).

Суд зауважує, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано копію договору № 02/08/2024 від 02.08.2024, Акт прийняття-передачі наданих послуг № 4 від 30.08.2024, Витяг з Реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 4 від 30.08.2024 в якому вказано найменування послуг: «Підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором ….. від 14.12.2024 та клопотання про витребування доказів», платіжна інструкція № 1352 про перерахування 100 000,00 грн по Акту № 4 від 30.08.2024. Отже з аналізу наданих представником позивача документів у суду виникають обґрунтовані сумніви, що послуги надавались з приводу стягнення заборгованості саме за тим

кредитним договором, який є предметом розгляду у цій справ (від 20.12.2023). З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами, що ним були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, у зв`язку з чим суд відмовляє у стягненні цієї суми.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 259, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість:

- за Кредитним договором № 1186770 від 20.12.2023 в розмірі 139 250,00 грн (сто тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень), з яких: 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за основною сумою боргу; 114 250,00 грн (сто чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок) заборгованість за відсотками;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» судові витрати у розмірі 2 059,96 грн (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень дев`яносто шість копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня її проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

З рішення суду можна ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, 03124, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2024.

Суддя Д. С. Грона