Справа 206/6678/24
Провадження 2-о/206/692/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.,

присяжних: Шафрана С.В., Александрова О.М.

за участю секретаря с/з Цибань Є.Ю.

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію невстановленої особи, яка назвалась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Івах Н.А.

представника заявника лікаря-психіатра ОСОБА_2

особи стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1

захисника-адвоката Довгаль С.М.

ВСТАНОВИВ:

Представник Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради звернувся до суду із заявою про госпіталізацію невстановленої особи, яка назвалась ОСОБА_3 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Свої вимоги представник заявника обґрунтував тим, що невстановлену особу, яка назвалась ОСОБА_3 19 грудня 2024 року було госпіталізовано до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу - гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії без зв`язку з гострим стресом.

На думку заявника, хвора являє собою небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише в умовах стаціонару.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_2 просив задовольнити заяву та госпіталізувати особу, яка назвалась як ОСОБА_1 , пояснивши, що останню в лікарню було доставлено охороною ринку «Озерка» в стані алкогольного сп`яніння та в неадекватному стані. Особа спочатку назвалась як ОСОБА_3 , потім як ОСОБА_1 , проте документів при собі не мала та встановити її особу не було можливості. За час перебування у закладі психічний стан ОСОБА_1 покращився, проте ще потребує лікування.

На час розгляду справи вважає, що особа може лікуватись амбулаторно, не становить загрози собі та оточуючим, може піклуватись про себе самостійно.

В судовому засіданні особа стосовно якої розглядається заява про примусову госпіталізацію назвалась як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пояснила, що прибула до м. Дніпра з м. Харкова, проживала в «Барталамео», в центрі Дніпра її побили поліцейські, відібрали документи та телефон, потім привезли до лікарні. Раніше в психіатричних закладах не лікувалась, на психічні хвороби не хворіє, вважає що лікування не потребує, просила відмовити в задоволенні заяві.

Захисник-адвокат Довгаль С.М. в судовому засіданні підтримав думку особи, стосовно якої розглядається заява та просив відмовити в її задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви за безпідставністю та у зв`язку з тим, що відсутні будь-які документи, що встановлювали б особу, відносно якої розглядається заява.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-ІІІ від 22 лютого 2000 року (далі Закон), особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зокрема, на підставах, передбачених ст. 14 Закону.

В силу ст. 14 Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У судовому засіданні було встановлено, що 19 грудня 2024 року особу, яка назвалась ОСОБА_1 було госпіталізовано до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, яку було доставлено до лікарні невстановленими особами та при огляді останньої черговим лікарем КП ДБКЛПД» ДОР зроблено висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного діагнозу: гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії без зв`язку з гострим стресом, внаслідок чого являє собою небезпеку для себе та оточуючих.

При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора має ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим мовний контакт з хворою малопродуктивний. Агресивна, брутальна. Лається матом. Чинить опір медперсоналу. На запитання відповідає не завжди в плані заданого. Розповідає, що проживала в Харкові, на Балаклеї. В Дніпрі проживає в «Барталамео» тиждень та 3 дні, знімає апартаменти. Раніше працювала в елітному агенстві по наданню ескорт послуг, мала салон магії. З Харкова приїхала в Дніпро для того, щоб поступити в ЗСУ. Зі слів хворої в центрі Дніпра була побита «ЗСУшником», коли викликала таксі, щоб добратись в «Барталамео», причину нападу не пояснює. Мислення прискорене за темпом, не послідовне. Настрій лабільний. Критику до свого стану не сприймає.

Хворій встановлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії без зв`язку з гострим стресом, внаслідок чого являє небезпеку для себе та оточуючих.

Та обставина, що особа, яка назвалась як ОСОБА_1 являє собою небезпеку для себе та оточуючих не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки лікарем-психіатром ОСОБА_2 підтверджено, що наразі остання небезпеки для себе та оточуючих не несе. Наразі психічний стан особи, яка назвалась як ОСОБА_1 є задовільним, а тому підстави для її госпіталізації відсутні.

Крім того, суд під час вирішення порушеного лікарнею питання, звертає увагу, що стаття 8 Конвенції передбачає право людини на повагу до приватного життя та умови, за яких втручання в приватне життя є виправданим, серед яких, зокрема: законна підстава, законна ціль (мета), та додаткова умова, за якою втручання має бути «необхідним в демократичному суспільстві». Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (справа «Кутцнер проти Німеччини», п.60, та рішення від 18.12.2008 року «Савіни проти України»).Поняття «приватне життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, в т.ч. здоров`я людини, медичне втручання.

Пунктом 2 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд приходе до висновку, що у задоволенні заяви КП «ДБКЛПД» ДОР слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 57-60, 258, 259, 264, 265, 339-342 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про примусову госпіталізацію особи, яка назвалась ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 грудня 2024 року.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.В. Гаркуша

Присяжні: С.В. Шафран

О.М. Александров