ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
Провадження №2/756/707/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Хітрової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесені додаткові витрати у розмірі 36 650 грн. одноразово, а також стягувати по 2250 грн. на кожну дитину щомісячно до закінчення навчання у приватному закладі загальної середньої освіти 1-3 ступенів «Демократична школа «Альтера Скул», а в разі зміни оплати за навчання - половину суми від рахунку виставленого навчальним закладом до закінчення навчання, та по 1250 грн. на кожну дитину одноразово за проведення державної підсумкової атестації за 2024 рік, у зв`язку із тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків в добровільному порядку, не приймає участі в оплаті за навчання дітей, а діти потребують такої допомоги.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив розглядати справу за його та відповідача відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не надавав своєї згоди на влаштування дітей до приватного навчального закладу, при цьому стороною позивача не доведено необхідності такого влаштування та не надано доказів навчання дітей у такому закладі, зокрема, укладених договорів про навчання дітей.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

14.08.2010 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2020.

Як убачається із матеріалів справи, від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2023 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, після - стягнути аліменти на утримання молодшої дитини за вирахуванням рівної частки, що припадала на старшу дитину, і до досягнення меншою дитиною повноліття (а.с.11).

З пояснень сторони позивача убачається, що з вересня 2022 року спільних дітей сторін було зараховано до приватного закладу загальної середньої освіти 1-3 ступенів «Демократична школа «Альтера Скул», у зв`язку з чим позивач понесла та продовжує нести додаткові витрати у вигляді оплати за навчання дітей, на підтвердження чого були надані платіжна інструкція №0.0..1 від 22.08.2023 на суму 4500 грн. та платіжна інструкція №0.0..1 від 22.08.2023 на суму 4050 грн. (а.с.27,28).

Позивач посилався на те, що відповідач не надає допомоги на оплату за навчання дітей.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198).

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Суд не бере до уваги твердження позивача про понесення нею додаткових витрат на навчання дітей, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність влаштування дітей саме до приватного начального закладу в силу особливих обставин, зокрема, для нормалізації психологічного стану дітей.

Так, наданий висновок психолога приватної практики ОСОБА_5 не може бути взятий судом до уваги, оскільки як убачається з його змісту психологом надавалися послуги сім`ї сторін у період розлучення подружжя, коли вона працювала з дітьми, тому усю інформацію стосовно психологічного стану дітей, яку було нею взято в обґрунтування необхідності перебування дітей в обумовленому приватному навчальному закладі, вона отримувала безпосередньо від сторін, а не від вчителів навчальних закладів. Окрім цього, висновок містить посилання на те, що старша дитина наразі перебуває за кордоном, що ставить під сумнів необхідність її перебування саме у визначеному навчальному закладі. Будь-яких медичних чи експертних висновків щодо стану здоров`я дітей надано не було.

Також суд звертає увагу на те, що сама по собі обставина, навчання дітей у приватному навчальному закладі (на оплатній формі), не зумовлена особливими обставинами приблизний перелік яких, визначений ст. 185 СК України. Жодного доказу, на підставі якого, суд міг би дійти висновку щодо необхідності навчання дітей саме у зазначено закладі, матеріали справи не містять. Також стороною не надано будь - якого договору з навчальним закладом та не надано доказів про понесення позивачем витрат на навчання дітей у тому розмірі, який просить стягнути із відповідача. Матеріали справи містять лише дві платіжні інструкції про сплату позивачем двох платежів по 4 050 грн. за навчання дітей сторін за вересень 2023 року.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання згоди відповідача чи існування будь-яких домовленостей з ним щодо влаштування дітей саме до обумовленого приватного навчального закладу, як і доказів, які б підтверджували влаштування до нього дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: Олексій ДИБА