Провадження №2/712/3731/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Чапліна Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Горобця С.О. звернувся у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, у якому просить визнати недійними свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Цивільним Кодексом України.

11.11.2024 суд ухвалив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом залишити без руху. Встановив ОСОБА_1 строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Соснівського районного суду м. Черкаси протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху доказів сплати до Державного бюджету України судового збору у розмірі 33913,60 грн.

Вказана вище ухвала суду з супровідним листом направлялася на поштову адресу позивача, що вказана у вступній частині позовної заяви: АДРЕСА_1 за вих. №8847/24 рекомендованим листом з повідомленням, який 12.12.2024 повернувся до суду неотриманим. Також вказана ухвала отримана представником позивача адвокатом Горобцем Сергієм Олександровичем в електронному кабінеті підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи 12.11.2024. Крім того, цю ухвалу оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, ч. 11 ст. 272 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повідомивши суду адресу зареєстрованого та фактичного місця проживання, позивач мала вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження і долю її позовної заяви, та мала усвідомлювати, що суд може комунікувати з учасником справи за допомогою повідомлених нею засобів комунікації.

Таким чином, суд виконав обов`язок щодо повідомлення позивача про прийняте у цій справі судове рішення від 11.11.2024 щодо залишення позовної заяви без руху.

Останнім днем строку, встановленого позивачу для усунення недоліків позовної заяви, враховуючи день проставлення 10.12.2024 у поштовому повідомленні відмітки є 16.12.2024.

Між тим, ні станом на 16.12.2024, ні на теперішній час, позивач не звертався до суду щодо питань розгляду справи за вказаною позовною заявою, як і ним не подані матеріали на виконання ухвали суду від 11.11.2024, враховуючи, що 5-ти денний строк, визначений цією ухвалою суду, уже закінчився.

Визначаючи наявність підстав для відкриття провадження у справі та надаючи оцінку позиції позивача, слід звернути увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення. Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань цивільного судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст. 2 ЦПК України).

Відкриття провадження по справі є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом ст.185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при зверненні до суду, подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Отже, залишаючи заяву без руху, позивач та його представник інформувалися про обов`язок виправити недоліки вказаної позовної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175-177 ЦПК України.

Слід зазначити, що вказане рішення відповідає позиції Верховного Суду, що викладене у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 (справа №705/5060/18).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи матеріали справи, встановлено, що звернувшись до суду із вказаною позовною заявою, позивач протягом 5-ти денного строку, визначеного ухвалою суду від 11.11.2024, ні станом на теперішній час, не цікавився рухом справи, прийнятими судовими рішеннями, хоча мав таку можливість. Крім того, ним не подано до суду заяв про продовження (поновлення) строку для усунення недоліків позовної заяви, враховуючи ухвалу суду від 11.11.2024. При цьому, судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення позивача про прийняте рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Враховуючи недоліки заяви та її невідповідність вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, про що зазначено в ухвалі суду від 11.11.2024, позивачем не усунуто у строк встановлений судом, позовна заява підлягає поверненню. До того ж, відповідно до приписів ст.127 ЦПК України, позивачем до суду не подано заяв про продовження процесуального строку для вчинення процесуальних дій, зокрема, подання заяв, документів тощо.

Позивачу слід роз`яснити право повторного звернення до суду з позовною заявою, оформленою у відповідності до вимог ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 185, 293 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом визнати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 24.12.2024.

Суддя: Н.М. Чапліна