Справа № 951/639/24
Провадження №2/951/240/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

23 грудня 2024 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Чапаєва Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Барилко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 представник позивача адвокат Крамар В.П. звернувся з позовом до ОСОБА_2 , за змістом якого просить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь матері малолітньої дитини на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 05.09.2024 до досягнення дитиною трьох років.

Поданий позов обґрунтовується тим, що 11.07.2023 сторони уклали шлюб, котрий був розірваний рішенням суду від 17.10.2023. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір?ю ОСОБА_1 та перебуває на її повному утриманні. У зв?язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе.

Відповідач батько дитини є військовослужбовцем, має стабільний дохід та може надати матері позивачеві фінансову допомогу до досягнення дитиною трирічного віку.

За таких обставин позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

16.09.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача адвокат Крамар В.П. 23.12.2024 подав через канцелярію суду заяву, про те що просить проводити судовий розгляд у відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив позов задовольнити. Також він та позивач ОСОБА_1 не заперечують щодо заочного розгляду справи та ухвалення у ній заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час розгляду справи у суді. У вказаний строк відзив на позовну заяву не подав. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлено, що сторони 11.07.2023 уклали шлюб, котрий був розірваний рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.10.2023 (а.с. 11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.12.2023 (а.с.6).

Малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір?ю ОСОБА_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Козівської селищної ради від 26.08.2024 (а.с. 7). У зв?язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе.

Відповідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч.2, 4, ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Приписами ч.6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов?язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст.84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Наведене узгоджується також із правовою позицією, закріпленою у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №712/4702/19, згідно з якою право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред?явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Отже суд має з?ясувати, чи має змогу відповідач сплачувати вказані аліменти.

Встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання дружини-матері до досягнення дитиною трьох років.

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , яка проживає разом зі своєю матір?ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 є солдатом, перебуває на військовій службі у відповідній військовій частині (а.с. 22),

З 24.02.2022 на всій території України діє особливий правовий режим воєнного стану, проте обов?язок сплачувати аліменти поширюється і на військовослужбовців.

Раніше основним доходом, з якого стягувалися аліменти, була лише заробітна плата військовослужбовця, проте у 2022 році постановою Кабінету Міністрів України №1263 від 11.11.2022 було внесено зміни до нормативних документів, і тепер аліменти стягуються не лише із зарплати, а й з додаткових видів грошового забезпечення. Одноразові виплати, додаткова винагорода, що не мають систематичного характеру, компенсація за продовольче, речове забезпечення при стягненні аліментів з військовослужбовця не враховуються.

В матеріалах справи також міститься копія судового наказу, виданого 10.09.2024 Козівським районним судом Тернопільської області (справа №951/638/24, провадження №2-н/951/30/2024), відповідно до якого з ОСОБА_2 ухвалено стягувати щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись положеннями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров?я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов?язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» регламентовано, що з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 3028 грн.

Суд бере також до уваги, положення статті 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд констатує, що в доведення викладених обставин в позовній заяві обставин позивачем не зазначено інформації та не додано жодного доказу про розмір доходу відповідача, наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна та інші обставини, які давали б суду впевненість про платоспроможність відповідача щодо сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років саме у такому розмірі, що міститься у позовних вимогах позивача.

Крім вищеописаних даних, інших доказів на підтвердження можливості чоловіка (батька дитини) надавати цю матеріальну допомогу, тобто можливість утримання ним дружини-матері до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірі аліментів 1/6 частини його заробітку щомісячно, з часу звернення до суду з позовом, та до досягнення дитиною трьох років суду не надано.

Суд, оцінивши конкретні обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи те, що на позивача покладено більший обсяг обов`язків по утриманню дитини, ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови, - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, що відповідає вимогам статті 84 СК України.

Проте, враховуючи обсяг наданих позивачем доказів щодо підтвердження матеріального становища відповідача і його спроможностей сплачувати аліменти в заявленому розмірі, суд вважає що заявлений у позовних вимогах розмір аліментів 1/6 частини його заробітку щомісячно, з часу звернення до суду з позовом, та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років є завищеним, відтак суд вважає, що із відповідача слід присудити стягувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8частини його заробітку щомісячно, з часу звернення до суду з позовом, та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, що відповідатиме матеріальним можливостям відповідача та не порушуватиме право особи на достатній життєвий рівень.

Аналізуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідач проходить службу у лавах Збройних сил України, тобто має постійний заробіток, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини його заробітку щомісячно, з часу звернення до суду з позовом, та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, що суд вважає достатнім розміром для утримання позивача.

З огляду на викладене вище, керуючись принципами розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб дружини, яка, здійснюючи догляд за малолітньою дитиною, не в змозі самостійно забезпечувати себе матеріально, враховуючи визначений державою розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, часткове визнання позову відповідачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/8 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову з 05.09.2024 і до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох років, оскільки така сума забезпечить баланс між потребами дружини та реальними можливостями відповідача щодо сплати аліментів на утримання дружини. Аліменти на дружину будуть стягуватися лише до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що суттєво не погіршить матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів, а саме 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача є достатнім, та не поставить його у скрутне матеріальне становище.

Також суд враховує, що відповідач не надав суду доказів відсутності у нього будь-яких доходів, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом розмірі та не спростував спроможність надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини.

Водночас суд роз?яснює, що аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Також суд вважає за необхідне допустити рішення суду про стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць на підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, суд роз?яснює, що сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я, в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України).

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому враховуючи часткове задоволення позову суд уважає за доцільне відповідно до цієї статті стягнути з відповідача суму судового збору, пропорційну до задоволених вимог а саме 908 грн 40 коп.

Керуючись ст. 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 75, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання дружини ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 05.09.2024 до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у виді судового збору, що підлягає стягненню за позов про стягнення аліментів, що становить 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 23.12.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.В. Чапаєв