справа № 362/6572/24 головуючий у суді І інстанції Ковбель М.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 25 вересня 2024 року про повернення заяви позивачеві у справі за позовом ОСОБА_1 до держави РФ про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10 360 000,00 гривень.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху з підстав несплати позивачем судового збору та ненадання обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалу суду про повернення позовної заяви мотивована тим, що заявник не виконав вимоги ухвали суду від 25 вересня 2024 року та не усунув недоліки заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 25 вересня 2024 року про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково вважав, що скаржник не звільнений від сплати судового збору в даній категорії справ, суд першої інстанції не врахував положення п. 22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та дійшов до передчасного висновку про повернення позову позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, які були вказані в ухвалі суду про залишення позову без руху, а тому відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом №3674-VI.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №3674-VI судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як передбачено пунктом 22 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, а в подальшому повертаючи цю заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вона не оплачена судовим збором. При цьому суд не звернув увагу, що за вимогою до держави РФ про стягнення моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, ОСОБА_1 користується пільгами щодо сплати судового збору.

В даному випадку посилання суду першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху, на те, що з матеріалів позовної заяви не вбачається, що моральної шкоди у зв`язку із збройною агресією російської федерації позивачу завдано у зв`язку із вимушеним переселенням з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення його права власності на рухоме та/або нерухоме майно, є хибним, оскільки зазначені обставини є предметом спору та підлягають перевірці та встановленню судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , щодо порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.