Справа № 191/593/24
Провадження № 2-к/191/1/24
У Х В А Л А

іменем України

24 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Порошиної О.О.

за участю секретаря Резніченко К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання представника стягувача ОСОБА_1 , адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішень іноземної держави, -

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання представника стягувача ОСОБА_1 , адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішень іноземної держави. В якій ОСОБА_1 просила надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Учкурганського міжрайонного суду у цивільних справах Намаганської області Республіки Узбекістан від 17.01.2023 року у цивільній справі №2-1601-2107/3457, а також ухвали Судової колегії у цивільних справах Верховного суду Республіки Узбекистан від 17.11.2023 року у цивільній справі №2-1601-2107/3457.

03.10.2024 року представником боржника ОСОБА_2 , адвокатом Сутковою Р.А. через систему «Електронний суд» подано клопотання про залишення заяви без розгляду, з посиланням на те що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа № 638/6422/24 за клопотанням Учкурганського районного суду Наманганської області Республіки Узбекистан про дозвіл на примусове виконання рішення суду щодо гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі № 2-1601-2107/3457 за позовом законного представника ОСОБА_3 , до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки по аліментам. Зазначене клопотання з додатками надійшло від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі Договору між Україною та Республікою Узбекистан про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах від 19.02.1998 року (супровідний лист № 18371/15973-1-24/15.1 від 01.04.2024). Дослідивши матеріали Клопотання, що перебувають на розгляді Дзержинського районного суду, було встановлено, що: - Клопотання з додатками про визнання рішення Учкурганського міжрайонного суду у цивільних справах Наманганської області Республіки Узбекистан від 17.01.2023 року у цивільній справі № 2-1601-2107/3457, а також ухвали Судової колегії у цивільних справах Верховного суду Республіки Узбекистан від 17.11.2023 року у цивільній справі № 2-1601-2107/3457, подано до компетентного органу Верховному суду України через суд першої інстанції, що виніс відповідне судове рішення, без можливості визначення дати надходження цього Клопотання до суду; - Ухвалою Учкурганського міжрайонного суду у цивільних справах від 10.01.2024 р. розглянуто питання про направлення в компетентний орган Республіки України вищезазначеного клопотання ОСОБА_4 щодо надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Учкурганського міжрайонного суду у цивільних справах Наманганської області Республіки Узбекистан від 17.01.2023 року, що дає підстави вважати, що Клопотання ОСОБА_1 надійшло до суду, який виніс дане судове рішення, до 10.01.2024. Подання стягувачем ОСОБА_1 клопотання разом із додатками до 10.01.2024 до компетентного органу України через Учкурганський міжрайонний суд у цивільних справах, як до суду, який виніс рішення суду у справі першої інстанції, повністю відповідає діючому Договору між країнами. В свою чергу, п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. З огляду на те, що Ухвалою Учкурганського міжрайонного суду у цивільних справах від 10.01.2024 розглянуто питання про направлення в компетентний орган Республіки України клопотання ОСОБА_4 щодо надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Учкурганського міжрайонного суду у цивільних справах Наманганської області Республіки Узбекистан від 17.01.2023 року, яке очевидно подано раніше до 10.01.2024 до суду, а аналогічне Клопотання в цій справі подано (датоване) 30.01.2024 та зареєстровано 12.02.2024, тобто пізніше, тому дане клопотання повинно бути залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 , адвокат Полупанова О.О. заперечувалала проти клопотання представника боржника.

Представник боржника ОСОБА_2 , адвокат Суткова Р.А. в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувало клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення узбецького суду про стягнення заборгованості по аліментам з ОСОБА_2 Справа № 638/6422/24, провадження № 2-к/638/3/24, в якому ОСОБА_1 просила розглянути питання про визнання Рішення Учкурганського суду по цивільним справам від 17 січня 2023 року № 2-1601-2107/3457 та ухвалу колегії Верховного суду по цивільним справам Республіки Узбекистан по касаційній справі № 6-3916-23 від 17 листопада 2023 року та його примусового виконання. Шляхом здійснення повного доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень у відповідності до Закону України «Про доступ до судових рішень» судом отримано відомості, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2024 року, у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення узбецького суду про стягнення заборгованості по аліментам з ОСОБА_2 відмовлено. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Також судом встановлено, що сторонами ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2024 року сторонами не оскаржувалася.

Згідно ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Із змісту ст.ст. 463, 464 ЦПК України вбачається, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згдно п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Пунктом 3 частиною 1 статтею 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у по даній справі необхідно саме закрити провадження у справі відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки набрала законної сили ухвала суду постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим клопотання представника боржника про залишення клопотання без розгляду задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.255 ч.1 п.3, 462-467, 469 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника боржника, адвоката Суткової Рени Агабєківни про залишення клопотання без розгляду - відмовити.

Закрити провадження у справі за клопотанням представника стягувача ОСОБА_1 , адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішень іноземної держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції в 15 денний строк з дня її проголошення.

Суддя О. О. Порошина