Провадження № 2/752/7872/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого-судді- Машкевич К.В. за участю секретаря- Тертій К.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «ЮНЕКС БАНК», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати недійсним договір поруки № 2023/1/198/V-II, укладений між ОСОБА_1 та АТ «ЮНЕКС БАНК» від 23 березня 2023 року, у зв`язку з порушенням законодавства України та прав позивача.

Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

27 листопада 2024 року до суду надійшла заява від представника відповідача про закриття провадження у справі.

В обґрунтуванні заяви посилається на те, що позивачка ОСОБА_1 є поручителем за договором поруки №2023/1/198/V-П від 23.03.2023 р., який забезпечує виконання ТОВ «КОМУНІКАЦІЙНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ» зобов`язань, що випливають з укладеного між ТОВ «КОМУНІКАЦІЙНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ» та AT «ЮНЕКС БАНК» договору банківської гарантії на суму 717 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.1. оспорюваного позивачкою ОСОБА_1 договору поруки Поручитель поручився перед Гарантом за належне виконання ТОВ «КОМУНІКАЦІЙНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ» взятих на себе зобов`язань перед АТ «ЮНЕКС БАНК», що витікають з Договору на приєднання №2023/1/198/V-П до Публічної пропозиції про надання банківської гарантії від 23.03.2023 р., включаючи всі дійсні та/або можливі зміни та/або доповнення, внесені та/або такі, що можуть бути внесені в майбутньому, за умовами якого Боржник зобов`язаний відшкодувати кредитору в повному обсязі всі витрати, понесені Кредитором у зв`язку з виконанням Банківської гарантії №2023/1/198/V, виданої Кредитором на користь Бенефіціара ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» у розмірі 717 000,00 гривень (сімсот сімнадцять тисяч гривень 00 копійки), сплачувати нараховану комісію та інші платежі/суми, які підлягають сплаті кредитору за умовами Основного договору, у розмірі, строки, на умовах та в порядку, що визначені Основним договором, зокрема, внаслідок порушення Боржником відповідних своїх обов`язків за Основним договором, комісію та можливу неустойку (штраф, пеню) в розмірах та у випадках, передбачених Основним договором, а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за Основним договором, та збитків завданих його порушенням, що не вважається збільшенням розміру зобов`язання.

Позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві визнає, що є поручителем за договором поруки №2023/1/198/V-П від 23.03.2023 р., який забезпечує виконання ТОВ «КОМУНІКАЦІЙНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ» зобов`язань, що випливають з укладеного між ним та AT «ЮНЕКС БАНК» договору банківської гарантії на суму 717 000,00 гривень.

Спір у справі №752/22894/24 стосується правочину поруки, за яким забезпечене виконання умов договору банківської гарантії, сторонами якого є юридичні особи, тобто, спір стосується правовідносин, які є похідними від договірних правовідносин господарюючих суб`єктів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність юрисдикції суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №367/4695/20 (провадження №14-12цс21), критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, в порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі. При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Адже Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі "Белілос проти Швейцарії"); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії").

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, передбачені статтею 20 ГПК України.

Згідно з частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

При цьому суб`єктний склад правочинів, укладених для забезпечення виконання основного господарського зобов`язання, не впливає на визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 та від 19 березня 2019 року в справі № 904/2526/18.

Оскільки спір у цій справі виник щодо правочину (договору поруки), укладеного на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи: АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «КОМУНІКАЦІЙНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ, тому такий спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ЮНЕКС БАНК», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору недійсним -закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Машкевич К.В.