Справа № 699/1960/24
Номер провадження 2-н/699/85/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25.12.2024 м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінова Г.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із заявою, у якій просив видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.04.2021 по 27.02.2024 у розмірі 11550,26 грн, три відсотки річних у розмірі 266,98 грн інфляційні втрати у розмірі 844,76 грн, компенсації за відключення електроустановки споживача у розмірі 834,72 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають з повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 16.12.2024. Відтак він має право у наказному провадженні заявити вимогу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, три відсотки річних та інфляційні втрати в межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з 17.12.2021 до 16.12.2024.

Відповідно до вимог заявника та наданого ним розрахунку суми заборгованості боржника за спожиту електричну енергію заявлена заявником заборгованість у розмірі 11550,26 грн включає в себе заборгованість, що виникла до 17.12.2021, а саме з березня 2021 року. Відповідно 3 проценти річних та інфляційні втрати нараховані заявником за період, що виходить за межі строку позовної давності.

Ці обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.04.2021 по 27.02.2024 у розмірі 11550,26 грн, трьох відсотків річних у розмірі 266,98 грн, інфляційних втрат у розмірі 844,76 грн.

Щодо вимоги заявника про стягнення з боржника компенсації за відключення електроустановки споживача у розмірі 834,72 грн, суд виходить з того, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону до комунальних послуг належать - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Отже, витрати за припинення постачання електричної енергії не відносяться до житлово-комунальних послуг, а тому така вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відтак, суд відмовляє у видачі судового наказу, виходячи з неможливості розгляду заяви в порядку наказного провадження у зв`язку з тим, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для вимог про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, та витрати за відключення електроустановки споживача не відносяться до житлово-комунальних послуг.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку, зарахувавши до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви суму судового збору 268,40 грн, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 165, ч. 2 ст. 167 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про право звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути поданою безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду.

СуддяЛітвінова Г. М.