"20" грудня 2024 р. Справа № 363/4121/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., при секретарі Крикун Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

До Вишгородсьвого районного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Пушкарьова О.О. надійшла заява про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2024 року ухваленого по цивільній справі № 363/4121/24 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Підставою скасування даного рішення вказав, про те, що позивачем нарахування процентів за користування кредитом проводилося в період з 14.03.2020 року по 28.11.2020 року, тобто в тому числі поза межами строку кредитування, а саме після 13.04.2020 року. Також зазначає, що позивач додатково до основної суми боргу нарахував суму інфляційного збільшення за період з 14.04.2020 року по 23.02.2022 року в розмірі 3416,47 грн. Вважає, що вказане порушує умови договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024 року, відповідно до умов якого право нарахування інфляційного збільшення суми заборгованості мало тільки ТОВ «Сіроко Фінанс» і тільки до або включно 05.02.2024 року. Окрім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження оплати за надані юридичні послуги. Натомість позивачем не надано суду заперечень з приводу неспівмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки про розгляд справи відповідач проінформований не був, тому не зміг зробити відповідну заяву в судовому засіданні. Разом з тим, враховуючи складність та категорію цієї справи, вважає, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи. Тож відповідач не погоджується із вказаним рішенням суду, вважає, що судове рішення підлягає скасуванню оскільки судом неповно з`ясовано всі обставини справи, прийнято до розгляду неналежні та недопустимі докази, що потягло за собою невиважене та необґрунтоване рішення, яке порушує законні права та інтереси відповідача. У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Вишгородського районного суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2024 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року у розмірі 22 337,30 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 29.08.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом осіб) та призначено судове засідання на 10.10.2023 року. Зазначена ухвала направлена в тому числі відповідачу на відому суду адресу: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неявкою сторін 10.10.2024 року розгляд справи було відкладено на 08.11.2024 року.

Відповідача про час та місце наступного судового засідання повідомлено шляхом направлення на зазначену адресу повістки-повідомлення про судове засідання в цивільний справі, шляхом направлення смс-повідомлення на відомий суду номер телефону відповідача, а також шляхом публікації на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 11:00 год. 08.11.24 року, де також роз`яснено останній наслідки неявки в судове засідання.

Так, як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 755307 від 27.08.2014 року та Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області № 3263/03-18 від 28.08.2024 року відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача відсутні.

Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З огляду на зазначену норму з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Наведене свідчить про те, що суд вжив усі визначені законом заходи для виклику відповідача у судове засідання.

Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь в справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідачем не повідомлено суд про поважні причини неявки в судове засідання.

Окрім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що в заяві відсутні посилання на докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, а обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.

Так, суд не погоджується з доводами відповідача, що позивачем неправомірно було нараховано проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування, а саме після 13.04.2020 року. Так умовами договору позики №6856126 від 14.03.2020 року передбачено окрім акційних процентів у день також проценти на прострочену позику у день, а також у п.3 договору зазначено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

У постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12(провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Натомість у відповідно до умов зазначеного договору нарахування процентів за користування позикою припиняється у день фактичного її повернення, незалежно від закінчення строку дії договору позики.

Підстав для неврахування зазначеного, що стало наслідком узгодження сторонами договірних умов, не убачається.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 року по справі № 910/17048/17.

Щодо права позивача нараховувати інфляційне збільшення за період з 14.04.2020 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Позивач набув права нараховувати інфляційне збільшення на суму боргу за кредитним договором саме на підставі закону, а саме ч.2 ст. 625 ЦК України, а не на підставі договорів факторингу, тож зазначене не є порушенням зазначених договорів, як зазначено відповідачем.

Також судом правомірно стягнуто з відповідача на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, який передбачений умовами договору про надання правової допомоги №20243107/8 від 31.07.2024 року укладеного між адвокатом Дзундза О.В. (адвокат) та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (клієнт). Тоді, як відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, правом на подання своїх заперечень та заяви про зменшення розміру таких витрат не скористалась.

Окрім того не заслуговують на увагу доводи відповідача, що витрати на правову допомогу не підлягали до стягнення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження оплати за надані юридичні послуги

Так, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Вищевказана правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18), від 15.06.2021 року по справі №159/5837/19.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 280-288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 25 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Д.А. Свєтушкіна