Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,

учасники справи:

позивач - ТОВ «Бізнес Позика»,

представник позивача - Памірський М.А.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Шевченко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 08.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» (далі - ТОВ «Бізпозика») та ОСОБА_1 було укладено договір № 477398-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 08.10.2023 року ТОВ «Бізпозика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 477398-КС-001 про надання кредиту. 08.10.2023 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 477398-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізпозика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3063 на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, та який було введено/відправлено боржником.

На підставі договору № 477398-КС-001 ТОВ «Бізпозика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 22000,00 гривень шляхом перерахування на його банківську картку № НОМЕР_2 зі встановленою процентною ставкою у розмірі 1,15138637 % за кожен день користування кредитом. Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на умовах строковості, платності та поворотності.

Відповідач ОСОБА_1 лише частково сплатила кошти на загальну суму 4770,00 гривень. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, ОСОБА_1 учинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Натомість ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, заборгованість не погашає, в зв`язку з чим, станом на 25.07.2024 року утворилась заборгованість за договором № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року в розмірі 88169,16 гривень, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 63839,51 гривень та суми прострочених платежів за комісією - 2329,65 гривень.

Таким чином, представник позивача ТОВ «Бізнес позика» прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року в розмірі 88169,16 гривень, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 63839,51 гривень та суми прострочених платежів за комісією - 2329,65 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.64-65).

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Мишевська Н.М. подала заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шевченко С.М. подав заяву про проведення судового засідання без їх участі. При прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 08.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 477398-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит), за умовами якого, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 22000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами надання споживчих кредитів (а.с.45-49).

Кредит надається на 24 тижнів, з 08.10.2023 року до 24.03.2024 року (пункти 2.3, 2.7, 2.10-2.11 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до дати, вказаної в п. 2.7 Договору (пункт 7.1 Договору).

Стандартна процентна ставка - 2,00000000 % у день, фіксована. Знижена процентна ставка - 1,15138637 % у день, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (пункт 2.4 Договору).

Комісія за надання кредиту становить 3300,00 гривень. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (пункт 2.5 Договору).

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються за ставкою, вказаною в п. 2.4 Договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 Додатку № 1 до Договору (пункт 3.2 Договору).

У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в Додатку № 1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4 Договору (підпункт 3.2.1 пункт 3.2 Договору).

Сторони домовились, що в разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, який наведений в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору (підпункт 3.2.2 пункт 3.2 Договору).

Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі, не є зміною істотних умов цього Договору (підпункт 3.2.5 пункт 3.2 Договору).

Кредит, проценти за користування кредитом та будь-які інші платежі за Договором підлягають сплаті позичальником у безготівковій формі, шляхом переказу коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в розділі 8 Договору, в строк (термін) відповідно до графіку платежів. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору, вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця, що вказаний в розділі 8 Договору (пункт 3.3 Договору).

Позичальник зобов`язаний виконувати цей Договір у порядку та в строки (терміни), встановлені Договором; повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені Договором, до закінчення строку (терміну) дії Договору (підпункти 4.2.1 та 4.2.3 пункту 4.2 Договору).

Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених Договором (підпункт 4.3.4 пункту 4.3 Договору).

Кредитодавець має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором, вимагати повернення суми кредиту, сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом та комісії (якщо комісія не була сплачена позичальником раніше), в повному обсязі, в разі затримання сплати частини боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом та/або комісії на строк (термін), що перевищує один календарний місяць (підпункт 4.3.10.1 пункту 4.3 Договору).

Підписуючи цей Договір, позичальник підтверджує, що до укладання Договору позичальник отримав від кредитодавця (в т.ч. кредитного посередника) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і Правила, що розміщені на сайті кредитодавця (підпункт 7.3.1 пункт 7.3 Договору).

Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що вказаний в розділі 8 даного договору номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий в користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватися позичальником при виконанні даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним; вказана в розділі 8 даного договору банківська платіжна карта/поточний рахунок належить виключно позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником (підпункт 7.4.2 пункт 7.4 Договору).

Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що позичальник ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням (підпункт 7.4.4 пункт 7.4 Договору).

Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який в разі потреби може бути надано позичальником кредитодавцю, належить саме позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього (підпункт 7.4.7 пункт 7.4 Договору).

Цей Договір, всі додатки та додаткові угоди до нього, що чинні на момент застосування, становлять один правочин та, якщо інше прямо не вказано в них, мають тлумачитись і застосовуватись як один і той самий юридичний документ (пункт 7.7 Договору).

Технологія (порядок) укладання Договору: Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України (пункт 7.10 Договору).

Порядок створення та накладання електронних підписів Сторонами Договору: спочатку Договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер позичальника кредитодавцем, потім Договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу (пункт 7.11 Договору).

Спосіб перерахування позичальнику кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору (пункт 7.12 Договору).

08.10.2023 року ТОВ «Бізпозика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 477398-КС-001 про надання кредиту (а.с.15-19).

08.10.2023 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 477398-КС-001 про надання кредиту (а.с.20-24).

Договір № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-3063. Також ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-8759 (а.с.43-44).

На підтвердження укладення договору № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 , з якої вбачається наступне (а.с.25).

08.10.2023 року о 19:23:18 ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону НОМЕР_1 , зазначений нею в анкеті клієнта (а.с.55), ідентифікувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Бізпозика».

08.10.2023 року о 19:23:29 ОСОБА_1 надала всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту.

08.10.2023 року о 19:24:14 Товариством надано клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання; відправлено клієнту на номер телефону смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-8759 для підписання паспорта споживчого кредиту.

08.10.2023 року о 19:24:58 клієнт ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором UA-8759 паспорт споживчого кредиту.

08.10.2023 року о 19:25:07 Товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору.

08.10.2023 року о 19:25:15 Товариство відправило в смс-повідомленні на номер телефону клієнта одноразовий ідентифікатор UA-3063.

08.10.2023 року о 19:25:23 клієнт ознайомився з офертою Товариства та прийняв її умови.

08.10.2023 року о 19:25:45 підписано договір кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи Товариства.

08.10.2023 року о 19:25:53 клієнт акцептував умови оферти шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-3063 (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності).

08.10.2023 року о 19:25:58 Товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа.

08.10.2023 року о 19:26:00 Товариством відправлено клієнту Договір, додатки до нього та Правила кредитування на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником.

08.10.2023 року о 19:26:03 Товариством розміщено в особистому кабінеті клієнта підписаного Договору та додатків до нього, Правил кредитування в цілодобовому онлайн доступі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Нормами ч.ч. 3,6,7,8,12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону).

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Викладене вище узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц.

Підписавши договір № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач ОСОБА_1 засвідчила, що вона погодилася на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в цьому договорі. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Таким чином, договір № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Бізпозика» виконало взяті на себе зобов`язання та 08.10.2023 року перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , яка була вказана нею в анкеті клієнта (а.с.55), кошти в розмірі 22000,00 гривень (а.с.58).

На виконання ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.11.2024 року (а.с.92-94), АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , емітовану картку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_5 ) (а.с.107).

Факт переказу грошових коштів у розмірі 22000,00 гривень на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 також підтверджується випискою по рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 08.10.2023 року по 24.03.2024 року (а.с.104-105).

Відповідачем ОСОБА_1 не спростовані доводи позивача щодо перерахування кредитних коштів у сумі 22000,00 гривень на її банківську картку № НОМЕР_2 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», вказану нею в анкеті клієнта при укладенні договору № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року.

За таких обставин, враховуючи, що всі вихідні дані для отримання кредиту зазначались відповідачем ОСОБА_1 , суд вважає доведеним факт отримання нею кредиту в розмірі 22000,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 частково виконувала свої зобов`язання за договором № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.12-14), на виконання умов договору ОСОБА_1 здійснила часткову оплату на загальну суму 4770,00 гривень.

Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Верховний Суд у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14- ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також Верховний Суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 року зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 року по справі № 911/3685/17.

Станом на 25.07.2024 року утворилась заборгованість за договором № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року в розмірі 88169,16 гривень, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 63839,51 гривень та суми прострочених платежів за комісією - 2329,65 гривень. Загальний розмір заборгованості становить 88169,16 гривень (а.с.12-14,57).

Разом з тим, суд не може в повному обсязі погодитись з розрахунком заборгованості в частині розміру стягуваних відсотків за користування кредитом та комісією.

Відповідно до п. 3.5 договору № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року, в разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця в такій черговості: 1) у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.12-14), 23.10.2023 року відповідач ОСОБА_1 частково здійснила оплату в сумі 4770,00 гривень, з яких 3799,65 гривень були зараховані позивачем у рахунок погашення прострочених відсотків за користування кредитом, а 970,35 гривень - на погашення заборгованості за комісією.

Суд вважає необхідним зменшити суму заборгованості по простроченим процентам на 970,35 гривень, оскільки, в порушення п. 3.5 кредитного договору, дана сума була зарахована позивачем на погашення комісії, яка відноситься до третьої черги погашення вимог кредитодавця.

Так, кредит у розмірі 22000,00 гривень було надано на строк 24 тижнів, з 08.10.2023 року до 24.03.2024 року, тобто 169 днів. При цьому, в перший день надання кредиту 08.10.2023 року проценти не нараховуються, а тому виходить 168 днів.

Відсоткова ставка за користування кредитом становить 1,15138637 % у день, що, в свою чергу, становить 193,433 % за 168 днів.

Розмір заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом повинен складати 42555,26 гривень (22000,00 грн. * 193,433 %)/100).

Враховуючи, що відповідачка здійснила оплату в сумі 4770,00 (3799,65+970,35) гривень, суд зменшує заборгованість по простроченим платежам по процентам на вказану суму, а тому розмір заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом становитиме 37785,26 гривень (42555,26-4770,00).

За змістом абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних з цим обмежень для банку.

На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.

Графіком платежів визначено платежі за комісією за надання кредиту в сумі 3300,00 гривень.

Пунктом 2.5 договору № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 3300,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, за змістом загальних норм права, об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), по справі № 363/1834/17 (пункт 27).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).

Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі № 363/1834/17 (пункт 28).

Інакше кажучи, в кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику».

Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, стану кредитної заборгованості, надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої в кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних з інформуванням позичальника, не передбачено.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією з яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема, надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).

Тобто банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому в договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки в цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, в тому числі, передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням цих принципів, на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених з порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала в постанові від 13 липня 2022 року по справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи викладене вище, умови договору № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року щодо сплати комісії в розмірі 3300,00 гривень за надання кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 2329,65 гривень задоволенню не підлягають.

У ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за договором № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року в розмірі 59785,26 гривень, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 37785,26 гривень.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі виходячи із розрахунку: 59785,26 грн. (задоволені позовні вимоги) х 100 : 88169,16 грн. (ціна позову) = 67,81 % від сплаченого судового збору 2422,40 грн. = 1642,63 гривень.

Керуючись статтями 12, 141, 259, 263-265, 354-356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 477398-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2023 року в розмірі 59785,26 гривень, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 37785,26 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 1642,63 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

позивач - ТОВ «Бізнес Позика», , юридична адреса: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411.

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя