Провадження № 2/641/2486/2024 Справа № 641/5465/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді - Чайка І.В.,

за участю секретаря Шумейко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу №641/5465/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, за життя спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 115, яким, належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , заповідає позивачу. До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлому: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 21 січня 1997 року за реєстровим номером 3-97-77019 та частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С. 06 серпня 2019 року за реєстровим номером 1066. Позивач, не знаючи про наявність заповіту на його ім`я, пропустив строк для прийняття спадщини. Однак рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 16 червня 2024 року позивачу надано додатковий строк для прийняття спадщини. У визначений судом строк позивач звернувся до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви було відкрито спадкову справу. Таким чином, позивач прийняв спадщину у визначеному законом порядку та отримав право на спадкування майна зазначеного у заповіті. Інші особи у визначений законом строк з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Постановою нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори №394/02-31 від 23 липня 2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Позивач зазначає, що отримати дублікат свідоцтва про право власності на спірну квартиру немає можливості, оскільки у правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця та замість правильного « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_4 ». Вказаний правовстановлюючий документ видавався ще до отримання спадкодавцем паспорту громадянина України у березні 2000 року. Російською мовою прізвище в паспорті було зазначено « ОСОБА_4 », але українською « ОСОБА_3 ». Спадкодавець все життя прожив у вказаній квартирі, сплачував комунальні послуги, отримував документи в БТІ, а після смерті дружини навіть отримав на підставі вказаного свідоцтва про право власності свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири. Тотожність прізвищ підтверджується також експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз, який спадкодавець отримував під час оформлення спадщини після своєї дружини у 2019 році. У зв`язку з вищевикладеним у позивача існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку та він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 14.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 19.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.09.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 07.10.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.10.2024 закрито підготовче провадженя та справу призначено до судового розгляду.

29.10.2024 до суду від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що доводи позивача про неможливість отримання дублікату правовстановлюючого документа є необгрунтованими, оскільки відсутні будь-які відомості та докази на підтвердження звернення позивача до компетентних органів з метою отримання зазначеного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також зазначила, що Харківською міською радою не чинилися перешкоди позивачу в оформленні права власності на спадкове майно та жодним чином не порушувались його права.

08.11.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник вказав, що заперечення відповідача, вказані у відзиві на позовну заяву є необгрутнованими та такими, що не заслуговують уваги. Зазначив, що жодних доказів, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини відповідачем не надано.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату, час судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 04.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С., ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С., спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її чоловік ОСОБА_2 , у тому числі частки у спадщині, від якої відмовився син спадкоємиці, ОСОБА_7 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.01.1997 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.11.2023 вбачається, що частка квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1066 від 06.08.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.04.2021 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті м. Митищи, Московської області, Російської Федерації.

Згідно заяви ОСОБА_8 від 17.01.2022 року, посвідченої нотаріусом Корольовського нотаріального округу Московської області Панаріним В.Т., який є сином спадкодавця, останній повідомляє, що ним пропущено строк для прийняття спадщини та він не має наміру звертатися із заявою про поновлення пропущеного строку. Також зазначає, що не заперечує щодо отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.06.2024 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.07.2024, адресованої Сьомій Харківській міській державній нотаріальній конторі, останній прийняв спадщину за заповітом від 04.02.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С., на підставі чого була заведена спадкова справа № 277/2024 після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2024, ОСОБА_1 було відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 на підставі відсутності документа про право власності на нерухоме майно, що належало померлому ОСОБА_2 .

Згідно відповіді на запит від 08.08.2024, наданої представнику позивача адвокату Задерей Олександру, встановлено, що згідно з архівними матеріалами інвентаризаційної справи, реєстрація права власності сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 проведена Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.01.1997 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 3-97-77019.

Зі змісту експертного висновку від 05.02.2019 року вбачається, що прізвища ОСОБА_11 та ОСОБА_12 попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи є ідентичними.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 328 ЦК України закріплені положення, згідно яких право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до вимог ч.1ст. 1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті.

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а ст. 16 ЦК України передбачено, що засобом захисту свого права є визнання права.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 27 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав. Так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.

Згідно положень, закріплених у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно, зокрема вищевказану квартиру, яке належало померлому.

Пунктами 4.15 та 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У частинах 1 та 2 ст. 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, що є предметом спору у даній справі, в порядку спадкування за заповітом, після смерті спадкодавця, позивачем та його представником не надано доказів звернення до відповідних органів щодо отримання дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.01.1997 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 3-97-77019.

З доказів, наданих позивачем вбачається, що частина спірної квартири належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Крім того, позивачем та його представником не надано суду доказів відсутності у позивача зазначеного свідоцтва, або доказів намагання отримати його дублікат.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено обставин на які він посилається та не надано доказів на підтвердження вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 142, 200, 206, 263 - 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Харківська міська рада, код ЄДРПОУ 04059243, м. Харків, пл. Конституції, 7.

Повний текст рішення виготовлений 26 грудня 2024 року.

Суддя І.В.Чайка