Провадження № 2/161/650/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свій позов, враховуючи відповідь на відзив, заяву про уточнення позовних вимог, додаткові пояснення, мотивує тим, що 30.04.2023 року в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу «ВАЗ 211240», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , транспортного засобу «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Cadillak», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2023 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на те, що оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована на момент вчинення ДТП, Моторне (транспортне) бюро України сплатило йому страхове відшкодування в розмірі 31643,30 грн. Вважає, що звіт про оцінку транспортного засобу, на підставі якого проводилось нарахування страхового відшкодування, не є експертною оцінкою, а допущені при його складанні неточності та порушення свідчать про необ`єктивність та недостовірність такої оцінки.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 від 11 лютого 2020 №168, проведеного на замовлення позивача, ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає 67210 грн., вартість відновлювального ремонту 106319,25 грн., а ринкова вартість транспортного засобу після ДТП складає 7679 грн.

Вказує, що оскільки, вартість відновлювального ремонту більша ніж ринкова вартість транспортного засобу, то до відшкодування підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та складає 59531 грн., та оскільки, відповідач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 31643,30 грн., то з останнього слід стягнути суму в розмірі 27887,70 грн.

На підставі наведеного, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 27887,70 грн. різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву, письмових поясненнях відповідач вказує, що наданий позивачем висновок експерта виконаний з грубим порушенням норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки, експертом при визначені розміру ринкової вартості у пошкодженому стані, не було вирахувано вартість технічно справних залишків, а лише визначено різницю між розміром ринкової вартості до ДТП та вартістю матеріального збитку, а тому не може бути взятий судом до уваги. Просить суд, в задоволені позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 січня 2024 року в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 позов залишено без розгляду.

Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, письмових поясненнях. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача також до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, письмових поясненнях.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 30.04.2023 року в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу «ВАЗ 211240», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , транспортного засобу «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Cadillak», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2023 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 14-17).

Зазначена обставина, згідно вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

На час скоєння ДТП транспортний засіб «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , що належить позивачу, був застрахований у ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/2582611 (а.с. 12).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 перед третіми особами застрахована не була.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Відповідно до вимог п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), Моторне (транспортне) страхове бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також той факт, що ОСОБА_2 , як винуватець у ДТП, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, суд вважає, що відповідач МТСБУ зобов`язаний відшкодувати позивачу суму страхування в межах, визначених цим законом.

Судом встановлено, що на замовлення позивача, судовим експертом Демидюком В.Т., було складено висновок експерта №0027 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Fiat Tempra від 31.07.2023 року (а.с. 23-44) (далі висновок експерта № 0027).

Відповідно до звіту №23/4520 від 18.05.2023 року, виконаного на замовлення відповідача МТСБУ, на підставі протоколу огляду транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , визначено вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі КТЗ), пошкодженого в результаті ДТП станом на 30.04.2023 року (а.с. 78-104)(далі - звіт №23/4520).

Судом встановлено, що МТСБУ 21.07.2023 року сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 31 643,30 грн. (а.с.48).

Визначаючи суму, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, суд виходить з наступного.

В обґрунтування заперечень проти позову, відповідач МТСБУ посилався на ту обставину, що належний позивачу автомобіль, який був пошкоджений під час ДТП в силу вимог Закону № 1961-IV вважається фізично знищеним, так як вартість його відновлювального ремонту є більшою, ніж вартість автомобіля до моменту ДТП. Крім того, відповідач вказував, що наданий позивачем висновок експерта № 0027 є неналежним доказом у зв`язку із порушенням при його складанні вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, а відтак, до уваги при вирішенні спору слід брати звіт №23/4520, наданий відповідачем МТСБУ.

Судом встановлено, що згідно звіту №23/4520 вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі КТЗ), пошкодженого в результаті ДТП станом на 30.04.2023 року складає 119846,19 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу 59032,05 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП 61861,43 грн. (а.с. 78-104).

Таким чином, за змістом зазначеного звіту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача є економічно необґрунтованою, оскільки така вартість значно перевищує вартість транспортного засобу до ДТП.

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо пошкоджений ТЗ не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж ТЗ визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу.

Такі правові висновки висловлені в постановах Верховного Суду: від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц (провадження № 61-1586св18) http://reyestr.court.gov.ua/Review/72970197; від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609св18) http://reyestr.court.gov.ua/Review/79684666.

При розрахунку вартості утилізації транспортного засобу позивача, оцінювач у звіті №23/4520 посилався на норми Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Надаючи оцінку звіту №23/4520, як письмовому доказу у справі, суду зазначає наступне.

Пунктом 2.2 Методики встановлено, що утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників.

Крім того, згідно з п.п. 7.17, 7.18 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.

Як вбачається з розрахунку вартості утилізації КТЗ марки «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 після ДТП та розміру регламентної виплати №92340 від 26.06.2023 року, складеного на основі звіту №23/4520 від 18.05.2023 року, ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 61861,43 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу складових 63000,32 грн., утилізаційна вартість КТЗ 30168,13 грн., різниця вартості КТЗ до та після ДТП 31693,30 грн. (а.с. 106-108).

Таким чином, МТСБУ здійснило позивачу виплату страхового відшкодування, що складає різницю між вартість автомобіля до та після ДТП, в розмірі 31693,30 грн. (а.с. 48).

Проте, суд не погоджується з таким розрахунком відповідача з огляду на таке.

Як вбачається із звіту №23/4520 від 18.05.2023 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 59032,05 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП 61861,43 грн. (а.с. 83 зворот).

Однак, при розрахунку вартості утилізації КТЗ марки «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 після ДТП та розміру регламентної виплати №92340 від 26.06.2023 року (а.с. 106) відповідач зазначає, що ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 61861,43 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу складових 63000,32 грн. (а не 59032,05 грн. як у висновках - а.с.83 зворот), що є більшою за вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових, і є підставою для застосування п.п. 7.17, 7.18 Методики, для визначення регламентної виплати позивачу у зв`язку із утилізаційною вартістю КТЗ.

При цьому, відповідач не наводить жодних аргументів, щодо розбіжності зазначених у звіті №23/4520 суми вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу складових, визначених у звіті №23/4520 від 18.05.2023 року (59032,05 грн.) та розрахунку вартості утилізації КТЗ марки «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 після ДТП (30168,13 грн.) та розміру регламентної виплати №92340 від 26.06.2023 року (31693 грн.).

Натоміть, як було зазначено судом, на замовлення позивача, судовим експертом Демидюком В.Т., було складено висновок експерта №0027 за результатами проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля Fiat Tempra від 31.07.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість КТЗ складає 67210 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ 106319,25 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні 59530,27 грн., ринкова вартість КТЗ після ДТП складає 7679 грн. (а.с. 23-44).

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

На думку суду, вказаний висновок експертизи є чітким та конкретним, обґрунтованим та належно мотивованим, виконаний на підставі відповідних методик, ґрунтується на матеріалах справи і чинному законодавстві, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом по справі.

При цьому, зазначений висновок був підготовлений судовим експертом для подання до суду та експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

При розгляді справи не встановлено обставин недотримання вимог закону експертом Демидюком В.Т. при складанні висновку № 0027 від 31.07.2023 або обставин, які виключають його участь у проведенні дослідження.

При цьому, доводи відповідача щодо порушенням вимог Методики при складанні зазначеного висновку, зокрема, щодо відсутності визначеної вартості ринкової вартості автомобіля до ДТП, суд вважає безпідставними, так як експертом у висновку № 0027 визначено ринкову вартість автомобіля в розмірі 67210 грн. (а.с.32).

Відтак, суд відхиляє за безпідставністю доводи відповідача щодо неналежності висновку експерта №0027 як доказу, оскільки, право сторони надати висновок експерта, як доказ у справі, передбачено ст.83, 102 ЦПК України, а зазначений висновок відповідає зазначеним вимогам закону та містить інформацію, яка входить до предмету доказування у даній справі.

Відтак, суд бере до уваги наданий позивачем висновок експерта №0027, як належний і допустимий доказ.

Водночас, суд не бере до уваги наданий відповідачем звіт №23/4520 року, на підставі якого, здійснений розрахунок регламентної виплати позивачу, із підстав порушення вимог Методики, про що було зазначено вище. Окрім того, в силу вимог ст.34 Закону № 1961-IV, для визначення розміру страховик повинен надіслати або свого працівника або експерта. У даному випадку, ФОП ОСОБА_6 , яким складено звіт №23/4520, не являється ані працівником МТСБУ, ані експертом, натомість потерпілий має право залучити експерта, яким у даному випадку являється ОСОБА_7 , який склав висновок експерта №0027.

Таким чином, згідно висновку судової експертизи №0027 за результатами проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля Fiat Tempra від 31.07.2023 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням його зносу (59530,27 грн.) менша за його ринкову вартість до ДТП (67210 грн.), що виключає визнання транспортного засобу фізично знищеним в розумінні ст. 30 Закону № 1961-IV.

Відтак, позивачу, у відповідності до приписів ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає до відшкодування 59530,27 грн. як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників (а.с.36).

Таким чином, згідно висновку експерта №0027 вартість матеріального збитку, яку за Законом № 1961-IV мав сплатити страховик як страхове відшкодування становить 59530,27 грн., що становить собою суму відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість.

Оскільки, пошкоджений автомобіль на час розгляду справи фактично позивачем не відремонтовано, то в силу вимог ст.36.2 Законом № 1961-IV, відповідач МТСБУ зобов`язаний відшкодувати страхове відшкодування за вирахуванням суми визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, розмір якого згідно вимог ст.ст. 193, 198, п. 10 Підрозділу 2 "Особливості справляння податку на додану вартість" Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України на даний час становить 20 %.

Тому, в даному випадку, сума страхового відшкодування, яке має виплатити відповідач МТСБУ на користь позивача за вирахуванням ПДВ становить 49608,56 грн. (59530.27/1,2), що не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, в даному випадку, відповідач, виплатив позивачу, як потерпілій стороні, страхове відшкодування, сума якого менша, ніж сума коштів, яка підлягає до виплати в порядку виплати коштів відповідно до Закону № 1961-IV.

Оскільки, відповідач МТСБУ сплатив позивачу 31643,30 грн. страхового відшкодування, то до стягнення з МТСБУ на користь позивача підлягає 17965,26 грн. майнової шкоди завданої внаслідок вищевказаної ДТП (49608,56 грн. 31643,30 грн.).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача суму в розмірі 17965,26 грн.

Відповідно до п. 1, 2, ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку до задоволення підлягає сума в розмірі 17965,26 грн., що становить 65 % заявлених позовних вимог до відповідача МТСБУ (27887,70 грн. 100 %, а.с.130). Відтак, понесені позивачем витрати підлягають до задоволення у розмірі 65 %, а відповідачем -у розмірі 35 %.

У відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Бакаєвичем А.В. 14.08.2023 року, був укладений договір №б/н про надання правової допомоги відповідно до умов якого, адвокат зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. За умовами договору про надання правової допомоги та акту прийому наданих послуг від 05.01.2024 року, понесені позивачем витрати становлять 10000 грн. (а.с. 156-158).

У акті виконаних робіт від 05.01.2024 зазначено, які саме роботи виконав адвокат: попередня консультація з приводу спірних питань 500 грн., аналіз нормативної бази законодавства, судової практики та підготовка доказів 2500 грн., підготовка та подання до суду позовної заяви, підготовка та подання до суду відповіді на відзив, заяви в порядку ст. 182 ЦПК України 4500 грн., участь в судових засіданнях 2500 грн.

На думку суду, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 6500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд враховує розмір задоволених позовних вимог, принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвокатата визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом Бакаєвичем А.В. документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, а також враховує те, що розгляд справи проводився за відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи за заявами сторін.

Крім того, на замовлення позивача судовим експертом Демидюком В.Т., було складено висновок експерта №0027 за результатами проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля Fiat Tempra від 31.07.2023 року.

Як вбачається з акту №0027 прийому-передачі виконаної роботи (наданих послуг) та квитанції про оплату послуг, вартість експертизи складає 7000 грн.

Оскільки, витрати на проведення експертизи входять до судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, з відповідача на користь позивача з врахуванням розміру задоволених позовних вимог також слід стягнути 4550 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Крім того, з врахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача, слід стягнути 697,84 грн. судового збору.

Відтак, загальну сума понесених позивачем судових витрат становить 11747,84 грн. (6500+4550+697,84), яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро Українив користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 17965 (сімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 87 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро Українив користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 11 747 (одинадцять тисяч сімсот сорок сім) грн. 84 коп., що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 6500 грн., витрат пов`язаних із залученням експерта в розмірі 4550 грн. та судового збору в розмірі 697,84 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8.

Повне судове рішення складено 26 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк