УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 757/47013/21-ц

провадження № 61-16828ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва

від 20 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 06 листопада 2024 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 лютого 2011 року між ним та

ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір

№ SAMDN9869. На виконання зазначеного вище договору було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на який було внесено 6 000 дол. США.

07 лютого 2011 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN9980. На виконання зазначеного договору було відкрито рахунок № НОМЕР_2 , на який було внесено 37,00 дол. США, 21 березня 2011 року внесено 1 958, дол. США, 07 квітня 2011 року внесено 1 900 дол. США.

26 травня 2011 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN6317. На виконання зазначеного договору було відкрито рахунок № НОМЕР_2 , на який було внесено 56,00 дол. США

У 2014 році у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунок позивача було безпідставно заблоковано відповідачем. Нарахування відсотків було припинено.

20 серпня 2021 року в АТ КБ «Приватбанк» отримано заяву від позивача від 10 серпня 2021 про розірвання зазначених вище договорів, видачу вкладів та відсотків. Станом на 03 вересня 2021 року зазначені вище вимоги відповідачем безпідставно не виконані.

Рішенням Печерського районного суду Київської області від 20 грудня

2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму неповернутого вкладу за договором банківського вкладу

№ SAMDN9980 від 07 лютого 2011 року в розмірі 3 895 дол. США, 3 439, 57 дол. США; суму неповернутого вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN6317 від 26 травня 2011 року в розмірі

56 дол. США, 45, 65 дол. США.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів, суд першої інстанції з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк» взяті на себе договірні зобов`язання за укладеними із ОСОБА_1 договорами банківського вкладу № SAMDN9980 від 07 лютого 2011 року та № SAMDN6317 від 26 травня 2011 року щодо повернення суми вкладу та виплати відсотків за користування коштами не виконало, тому з банку на користь позивача підлягають стягненню кошти за депозитними договорами та нараховані відповідно до його умов проценти.

17 грудня 2024 року представник АТ «КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанцій скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених вимог та в цій частині ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, а в іншій частині залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди під час розгляду справи не врахували правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах

від 06 жовтня 2021 року у справі № 263/11275/18, від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Суд встановив, що сторони на території Автономної Республіки Крим уклали декілька договорів банківського вкладу (депозиту), в тому числі договір

№ SAMDN9980 від 07 лютого 2011 року з сумою вкладу

3 895,00 дол. США та договір № SAMDN6317 від 26 травня

2011 року з сумою вкладу 56, 00 дол. США, з процентною ставкою 8,5% річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць.

28 серпня 2021 року ОСОБА_1 надіслав на адресу АТ КБ «ПриватБанк» заяву про розірвання договорів банківського вкладу та повернення суми вкладів і нарахованих відсотків.

Згідно інформації про вручення поштового відправлення № 000 з офіційного сайту АТ «Укрпошта» АТ КБ «ПриватБанк» отримало зазначену вище заяву 30 серпня 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У частині першій статті 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя статті 1058 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (пункт 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за

№ 1256/8577 (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Положення № 516).

Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком (пункт 3.3 Положення № 516).

Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункти 1.8 та 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за

№ 1172/8493 (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Інструкція № 492).

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території Автономної Республіки

Крим та міста Севастополя, зокрема відповідної Кримської філії

ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Отже, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку. Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У пунктах 52, 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 січня 2013 року у справі «Золотас проти Греції» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави.

Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102).

Суди встановили, що АТ КБ «ПриватБанк» не оспорює факт укладення між ним та позивачем договорів вкладу (депозиту) № SAMDN9980 від 07 лютого 2011 року та № SAMDN6317 від 26 травня

2011 року та наявності підстав для стягнення відсотків у визначеному судом розмірі, а вказує лише на те, що він є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Установивши, що банк не довів, що договір переведення боргу укладено зі згоди вкладника ОСОБА_1 , не повернув на вимогу позивача кошти за депозитними вкладами, суди дійшли правильного висновку про стягнення коштів саме з АТ КБ «ПриватБанк».

В силу вимог статті 520 ЦК України законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. При вступі в договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо).

Як свідчить тлумачення статей 520, 521 ЦК України при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником.

Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу.

Відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 січня 2021 року у справі №729/887/19, від 14 квітня 2021 року у справі №757/61159/19-ц, від 22 вересня 2021 року у справі № 757/64382/17,

від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19, від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19, від 11 січня 2023 року у справі № 201/5390/16-ц, від 17 лютого 2023 року у справі № 757/36133/18-ц.

Верховний Суд відхиляє доводи заявника про те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17-ц,

від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, від 06 жовтня 2021 року у справі № 263/11275/18 є необґрунтованими, оскільки обставини, встановлені в наведених справах не є аналогічними обставинам справи, яка переглядається.

Крім цього, апеляційний суд в своїй постанові надав оцінку вказаним посиланням заявника щодо неврахування правових висновків Верховного Суду та дійшов аналогічного висновку.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах).

Тому відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська