Справа № 314/2628/24
Провадження № 2/314/1087/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/2628/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування запису про обтяження

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зіменко О.В. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування запису про обтяження. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що наприкінці травня 2024 року при зверненні до нотаріуса для укладення правочину купівлі-продажу йому стало відомо про накладення арешту (обтяження) на належне йому невизначене майно, у зв`язку із чим позивач звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Вільнянської міської ради Тищенко М.О., та отримав інформаційну довідку за № 380628408 від 29.05.2024, за змістом якої у актуальній інформації про обтяження за номером запису про обтяження 27053364 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації 07.06.2005, зареєстровано обтяження, а саме:

-вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження ОСОБА_1 . Обтяжувач: Ощадбак № 3310. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2058001, зареєстровано: 07.06.2005, 16:13:38 за № 2058001, все майно. Реєстратор: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6. № реєстра: 57636-313, внутр. № F135304F2Е, коментарий 17.

При зверненні позивача до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області отримано документи, оформлені російською мовою, а саме копію «Запрещения выданного государственным нотариусом конторы на основании ст. 54 ЗУ «О государственном нотариате» и извещения о выдаче ОСОБА_1 ссуды для строительства дома… в сумме 50000 рублей. Расположенного в АДРЕСА_1 зарегистрировано в реестре за № НОМЕР_1 , сроком на 20 лет на строительство жилого дома отведенном в АДРЕСА_2 от 09.12.1991.

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» за підписом керуючого ТВБВ № 1007/0336 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» Ляхової С.П. від 30.05.2024 107.336.731, фізична особа ОСОБА_1 1947 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , як боржник в реєстрі непрацюючих активів фізичних осіб філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», станом на 30.05.2024 не обліковується.

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» за підписом керуючого ТВБВ № 10007/0336 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» Ляхової С.П. від 30.05.2024 № 107.336.731 повідомлено, що майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в заставі АТ «Ощадбанк» станом на 01.06.2024 не перебуває. Позивач зазначає, що дійсно оформлював ссуду у 1991 році у Вільнянському відділенні Ощадного банку, проте фактично ним отримано 34000,00 грн. грошових коштів, 16.0693,00 рублей (російською мовою) виплачено проценти за користування коштами на підтвердження якого надає квитанції сберкасы (російською мовою) по особовому рахунку № НОМЕР_3 у розмірі 16.0693-погашення процентів, та квитанції у розмірі 34.000 щодо погашення ссуди, які датовані 16.06.1993.

Позивач вважає, що строк позовної давності за повідомленням про видачу позики від 10.12.1991 (строком на 20 років) сплинув у 2011 році.

Вказаними обставинами пояснюється безпідставність існування арешту, накладеного на майно позивача, який не має боргових зобов`язань перед банківською установою.

На підставі викладеного, позивач просить скасувати обтяження у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, а саме:

-вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження ОСОБА_1 . Обтяжувач: Ощадбанк № 3310. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2058001, зареєстровано: 07.06.2005, 16:13:38 за № 2058001, все майно. Реєстратор: Вільнянська державна нотаріальна контора: 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6, № реєстра: 57636-313, внутр. № F135304F2E, коментарий 17.

21.06.2024справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

13.08.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування кредитних або інших правовідносин між АТ «Ощадбанк» та позивачем. Відповідно до Інформації з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, обтяження: № 27053364 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації 07.06.2005, вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження ОСОБА_1 . Обтяжувач: Ощадбанк № 3310. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42071684 від 16.07.2018 13:59:09, Ревенко Олександр Юрійович, Вільнянська міська рада, виконавчий комітет, Запорізька область. Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єкт обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду, країна громадянства: Україна. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 20580001, зареєстровано: 07.06.2005, 16:13:38 за № 2058001, все майно. Реєстратор: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6, № реєстра: 57636-313, внутр. № F135304F2E, коментарий 17. Відповідач зазначає, що із зазначеного не вбачається на підставі якого документа або ким ініційоване та відносно якої особи внесено обтяження, яке зареєстроване реєстратором 16.07.2018. Відповідач стверджує, що згідно інформації, що є в базах даних, які знаходяться у веденні підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк» у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відсутні невиконані кредитні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк», які могли привести до внесення запису про обтяження прав або майна позивача у 2018 році. Відповідач посилається на відсутність доказів того, що заборона була ініційована АТ «Ощадбанк». Відповідач є неналежним відповідачем у вказаній справі, боргові відносини між позивачем та АТ «Ощадбанк» відсутні. Право власності позивача на нерухоме майно не є порушеним. У матеріалах справи наявна копія Витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому зазначено: Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єкт обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду. Відповідач зазначає, що неможливо стверджувати, що порушені або обмежені права саме позивача, у зв`язку із неможливістю проведення ідентифікації позивача із зазначеною у витязі особою. Відповідач зауважує, що проведення реєстраційних дій із нерухомим майном на території України законодавцем віднесена до функцій державних реєстраторів, банки не наділені такими повноваженнями, не є суб`єктом організаційної системи державної реєстрації прав. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, згідно якого реєстраційна дія-державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Скасування заборони є функція державного реєстратора.

Організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав (виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно) (ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004). Відповідач наголошує, що банк не є органом або суб`єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації та у жодні правовідносини із позивачем не вступав, договірні відносини між сторонами відсутні, вважає АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, розглянути справу за відсутності представника АТ «Ощадбанк».

21.08.2024 представником позивача-адвокатом Зіменко О.В. у системі «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів, а саме листа Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.08.2024 № 01-32/129/2024, зі змісту якого вбачається, що відповідно до алфавітних показчиків вудсутня інформація про позовні заяви за позовом Ощадного банку (АТ Ощадбанк, Ощадбанк № 3310) до ОСОБА_1 . Перевірка проведена за період з 1989 року по дату надання відповіді.

26.08.2024 представником позивача-адвокатом Зіменко О.В. у системі «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів, а саме листа Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.08.2024 № 29.9-38/46546, зі змісту якого вбачається, що станом на 20.08.2024, згідно перевірки автоматизованої системи виконавчих проваджень та журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції, виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на виконанні у відділі не перебувають, та не надходили.

07.11.2024 представником позивача-адвокатом Зіменко О.В. у системі «Електронний суд» подано клопотання про закриття підготовчого судового засідання по справі, призначення справи до судового розгляду, яке розглянути за відсутності особи, яка бере участь у справі.

Ухвалою суду від 13.11.2024 постановлено уточнити анкетні дані позивача у справі № 314/2628/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування запису про обтяження. Вважати належним позивачем у справі № 314/2628/24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 13.11.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі № 314/2628/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування запису про обтяження та призначити справу до судового розгляду.

18.12.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача-адвоката Зіменко О.В. про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 наприкінці травня 2024 при зверненні до нотаріуса для укладення правочину купівлі-продажу стало відомо про накладення обтяження на належне йому нерухоме майно. Останній 10.12.1991 оформлював позичку у Вільнянському відділенні Ощадбанк № 3310. Строк позовної давності за повідомлення про видачу позички від 10.12.1991 (строком на 20 років) сплинув у 2011 році. Правовідносини між сторонами виникли з підстав надання позички.

Згідно Інформаційної довідки № 380628408 від 29.05.2024, у Відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження, а саме:

-вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження ОСОБА_1 . Обтяжувач: Ощадбанк № 3310. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2058001, зареєстровано: 07.06.2005, 16:13:38 за № 2058001, все майно. Реєстратор: Вільнянська державна нотаріальна контора: 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6, № реєстра: 57636-313, внутр. № F135304F2E, коментарий 17.

Відтак, обтяження виникло 10.12.1991 у зв`язку з чим до правовідносин застосовується нормативно-правові акти, що регулювали правовідносини на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають:

- з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

- з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування;

- в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва;

- внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав;

- внаслідок інших дій громадян і організацій;

- внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

Відповідно до ст. 383 ЦК (1963 року) позички громадянам видаються банками СРСР у випадках і в порядку, що визначаються законодавством Союзу РСР.

Згідно зі ст. 151 ЦК (1963 року) в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 161 ЦК (1963 року), зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що ставляться звичайно.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК (1963 року) зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 178 ЦК (1963 року) визначає, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством. Крім того, зобов`язання між громадянами або з їх участю можуть забезпечуватися завдатком, а зобов`язання між соціалістичними організаціями - гарантією.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

За визначенням ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

В силу ч. 2 ст. 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Отже, обтяження є засобом забезпечення виконання зобов`язання, є похідним, належним та залежним відносно певного цивільного зобов`язання.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього (Постанова ВС КЦС від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18).

Першочергово суд визначає, що забезпечення виконання зобов`язання встановлено саме в інтересах відповідача АТ «Ощадбанк», як правонаступника Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

За приписами ст. 22 Закону СРСР «Про власність в СРСР» № 1305-1 від 06.03.1990 у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток.

З часу прийняття Українською РСР Закону України «Про власність» № 885-XII, тобто з 26.03.1991, у ст. 34 такого Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності.

Згідно ст. 34 вищевказаного закону загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.

Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами.

Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 за № 2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 за № 4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).

Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого Національним Банком України 31.12.1991 вбачається, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20.03.1991 «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 за № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 № 106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку.

02.06.2011 внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне».

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 «Питання акціонерного товариства Державний ощадний банк України» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31.12.1991 за № 4.

У Національному банку України, копія наказу Українського Республіканського банку від 02.01.1992 № 2-К (згідно якого Український республіканський банк Ощадного банку СРСР з підзвітною йому інфраструктурою установ та організації перетворено в Державний спеціалізований Ощадний банк України), відсутня. Проте, згідно листа Національного банку України від 10.07.2023 № 24-0006/49400, вбачається, що АТ «Ощадбанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ОЩАДБАНКУ УКРАЇНИ, зареєстрованого НБУ 31.12.1991 за № 4.

З вищевикладеного вбачається, що з моменту створення системи Ощадбанків і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, який перетворено з Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР, в інтересах якого накладено заборону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Вирішуючи питання доцільності продовження обтяження, як засобу забезпечення виконання зобов`язання, що є предметом спору за даною справою, з урахуванням принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що у разі припинення зобов`язання шляхом його виконання або зі сплином часу, який є достатньо тривалим, за наслідками чого неможливо стверджувати про актуальність наявного зобов`язання та реальність перспектив застосування примусових заходів відносно виконання такого зобов`язання (відсутність судового провадження, сплив строку позовної давності, відсутність виконавчого провадження, сплив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тощо…), з метою дотримання принципу добросовісності стягувач - відповідач АТ «Ощадбанк», як правонаступник Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР, мав би вчинити дії з ініціювання реєстрації припинення обтяження, як засобу забезпечення виконання зобов`язання та забезпечити реєстрацію припинення обтяження.

На переконання суду, позивач, як правонаступник боржника, враховуючи застосовність принципів справедливості, добросовісності та розумності, може з достатньою передбачуваністю, розраховувати на те, що, у разі виконання зобов`язання або спливом часу, що зводить нанівець перспективи застосування примусових заходів щодо виконання зобов`язання, стягувач самостійно ініціює реєстрацію припинення обтяження та забезпечить проведення реєстрації припинення обтяження, що буде також відповідати дотриманню принципу правової визначеності щодо, зокрема зобов`язання та його забезпечення, та відносно цивільно правових відносин в цілому.

Оскільки, матеріали цивільної справи не містять доказів ініціювання, з боку відповідача АТ «Ощадбанк», реєстрації припинення обтяження, така бездіяльність, на переконання суду, свідчить про правову позицію відповідача про актуальність, реальність та необхідність продовження дії обтяження на момент розгляду справи.

Питання реєстрації припинення обтяження суд на теперішній час не розглядає, оскільки правові питання щодо процедури реєстрації та відповідних рішень, прийнятих за наслідками такого ініціювання, можуть підлягати правовій оцінці виключно після ініціювання такої процедури (подання заяви про реєстрацію припинення обтяження) та прийняття відповідний рішень за наслідками такого ініціювання.

Отже, суд приходить до висновку про не доведення перед судом з боку відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», наявного на час розгляду справи зобов`язання та необхідності продовження дії засобу забезпечення виконання зобов`язання у виді обтяження, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Одночасно, суд роз`яснює, що визнання судом обтяження припиненим є правовою підставою для ініціювання та здійснення реєстраційний дій щодо реєстрації припинення обтяження.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування запису про обтяження, задовольнити.

Припинитиу Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, а саме:

-вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження ОСОБА_1 . Обтяжувач: Ощадбак № 3310. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2058001, зареєстровано: 07.06.2005, 16:13:38 за № 2058001, все майно. Реєстратор: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6. № реєстра: 57636-313, внутр. № F135304F2Е, коментарий 17.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

18.12.2024