КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

справа №133/2912/24

09.12.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.11.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 3069.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14.11.2015 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через різні погляди на сімейне життя, та вже тривалий час відсутності спільного проживання їхні шлюбні відносини припинили своє існування. Вважає, що зберегти сім`ю неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому просить розірвати даний шлюб.

Ухвалою суду від 28.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, своїм правом на надання відзиву не скористався, подав до суду заяву в якій повідомив що не заперечує щодо розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 24 СК України, передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або дитини, що має істотне значення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб 14.11.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 3069, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.11.2015. Після реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінивши надані суду докази, виходячи з вищевикладених вимог чинного законодавства, з урахуванням зазначених у позові обставин, беручи до уваги принцип добровільності шлюбу, мотивів та причин подання позову, відсутність зацікавленості з боку відповідача щодо збереження шлюбу та відсутність з його боку будь-яких пояснень, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, у зв`язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу необхідно зазначити таке.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду №810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до суду надано: Договір про надання правової допомоги № б/н від 13.09.2024, згідно якого гонорар за надання правової допомоги адвокату за розгляд справи в суді першої інстанції становить - 5000 (п`ять тисяч) грн.

Упостанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зважаючи на те, що на підтвердження понесених витрат позивачем не надано всіх належних доказів для підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу до 2000 грн, беручи до уваги при цьому відсутність судових засіданнях, незначну складність справи, предмет спору в цій справі є нескладним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 206, 211, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14.11.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 3069 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн - відмовити.

Копію рішення про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до Органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

09.12.24