Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1655/24 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 278/1655/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Сірача Володимира Сергійовича на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_4 звернувся з даним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2010 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Вирішити питання судових витрат.

Позов мотивував тим, що сторони перебували у шлюбі від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2008 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до досягнення сином повноліття.

Зазначав, що з відповідачкою склалися не зовсім позитивні стосунки, вона не надавала йому можливості спілкуватися із сином, рішенням органів опіки та піклування йому визначили відповідний порядок участі у вихованні сина, але відповідачка його не виконувала., налаштовувала сина проти нього.

Вказував, що сплачував аліменти шляхом перерахування коштів через ТОВ «Укрпошта». В подальшому відповідачка поїхала за кордон, а син лишився на вихованні у її батьків. Зазначав, що в кінці 2015 року відповідачка звернулася до нього із проханням відмовитися від батьківства щодо сина, оскільки вона виходить заміж і хоче щоб її новий чоловік усиновив дитину і вони разом виїхали за кордон.

Ним було підписано нотаріальну заяву, а відповідачка обіцяла не претендувати на аліменти, забрати виконавчий лист з виконавчої служби. Зазначав, що в лютому 2024 році він дізнався, що відповідачка повернулася з сином з-за кордону, і він має борг по сплаті аліментів з вересня 2013 року більше 200 000,00 грн.

Стверджував про те, що він фактично позбавлений можливості утримувати сім`ю, оскільки його єдиний банківський рахунок, куди надходить грошове забезпечення арештовано. Зазначав, що він на даний час одружений, має ще одного сина - ОСОБА_7 , 2013 року народження. Сам має проблеми зі здоров`ям, потребує періодичного лікування, був мобілізований до Збройних Сил України у 2022 році, а єдиним його доходом є грошова винагорода по службі.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Сірач В.С. подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалене рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що даний позов демонструє та підтверджує байдужість позивача до свого сина та його життя, свідоме нехтування обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини.

Вважає, що позивач свідомо до матеріалів справи не долучив докази на підтвердження того, що у нього погіршився стан матеріального забезпечення. Зазначає, що позивачем не надані докази того, що з моменту присудження аліментів стан здоров`я платника аліментів суттєво погіршився, а витрати на його лікування є настільки дорого вартісними, що унеможливлюють його участь в матеріальному забезпеченні сина.

Звертає увагу суду на те, що позивачем не надані докази, що він здійснює утримання своєї нинішньої сім`ї, а саме, дружини та сина. Крім того, вважає, що син позивача від першого шлюбу не може бути поставлений в гірше становище в порівнянні з дитиною від другого, матеріальне забезпечення якої здійснюють обоє батьків.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Галагуз Д.М. апеляційну скаргу не визнала, просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, - залишити без змін.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (частина 1 статті 368 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01 березня 2013 року, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , від якого народився син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 серпня 2013 року (а.с.10).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2010 року у справі №2-1248/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05 травня 2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

А рішенням цього ж суду від 24 червня 2016 року у справі №278/1080/16-ц ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.63-64).

Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 27799363 заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 березня 2022 року становить 167 685,30 грн (а.с. 11-12).

Із копій медичних документів, які знаходяться у матеріалах справи, убачається, що позивач постійно проходить амбулаторне та періодичне стаціонарне лікування (а.с.14-17, 51).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріальний стан позивача змінився, оскільки він має на утриманні ще одну дитину. Крім того, змінився стан його здоров`я, він сам потребує додаткових витрат на власне лікування, що свідчить про погіршення його матеріального стану.

Колегія суддів не повністю погоджується із такими висновками місцевого суду, мотивуючи таким.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20, від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, від 30 березня 2023 року у справі №509/5304/20, від 14 червня 2023 року у справі №758/8284/21.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Отже предметом позову у цій справі є зменшення розміру сплачуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 підставою для зменшення розміру аліментів зазначав ту обставину, що у нього від моменту призначення аліментів на утримання сина ОСОБА_10 в розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, відбулося погіршення матеріального становища, оскільки він має другий шлюб, від якого народилася одна дитина, а також у зв`язку із необхідністю його лікування.

Діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (постанова Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20).

Недоведеність належними та допустимими доказами погіршення майнового стану, у разі зміни сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19).

У той же час, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Це узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22, від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів є достатнім та таким, що забезпечить гармонійний розвиток дитини. А також не вплине на можливість належного матеріального утримання дитини від другого шлюбу. При цьому колегія суддів зазначає, що обов`язок по утриманню дитини мають обидва батьки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника відповідача є обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції у відповідності до положень статті 376 ЦПК України у визначеному розмірі аліментів зміні.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга задоволена частково, рішення суду першої інстанції змінено, шляхом зменшення розміру аліментів, то пропорційно до задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову та апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Сірача Володимира Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2024 року змінити, встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2010 року у справі №2-1248/10 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/6 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу),але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2024 року у частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судового збору змінити, збільшити розмір стягнення із 1211,20 грн до 1332,32 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді