Справа №: 128/240/20
Провадження № 2/148/45/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання позивачки про відвід головуючого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П. щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

В С Т А Н О В И В:

У проваджені судді Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчука О.О. перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П. щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

18.12.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 30.01.2024. Явка учасників справи була визнана судом обов`язковою. У призначені судові засідання на 18.12.2023 та 30.01.2024 сторони не прибули. Позивачка належним чином повідомлялась про дату час та місце розгляду справи відповідно до чинного законодавства (а.с.105-106, 195 Т.4) Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦК України, причини неявки не повідомив. Від відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про неможливість явки у судове засідання у зв`язку з похилим віком, важким станом здоров`я та відсутністю супроводжуючих (а.с.196 Т.4).

До канцелярії суду від позивачки надійшла заява про недовіру судді, не бажає щоб він приймав участь у розгляді справи у зв`язку з упередженістю, формальним розглядом справи, нездатністю приймати об`єктивні рішення та намаганням звільнити відповідача ОСОБА_2 , який вбив батька позивачки за спадщину, від кримінальної відповідальності.

Заява вмотивована тим, що у позивачки наявні обґрунтовані сумніви щодо неупередженості судді у зв`язку з постановленням завідомо неправосудних судових рішень, формального розгляду справи та поза процесуального спілкування з відповідачами.

Відповідно до ч.7 та 8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді невідкладно, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши доводи клопотань про відвід судді, вважаю, що заявлені відводи є необґрунтованими, виходячи із такого.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Із поданої заяви про відвід вбачається, що позиція позивачки є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії, вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість та можуть бути підставами для відводу, визначеними ст.36, 37 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних із спірною поведінкою судді. Однак позивачкою доказів необ`єктивності чи упередженості судді відповідно до вказаних критеріїв не надано.

Із матеріалів справи вбачається, що підстави відводу позивачки зводяться до незгоди останньої з процесуальними рішеннями винесеним по справі. Посилання позивачки на поза процесуальне спілкування з відповідачами не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підстави відводу зазначені у заяві носять формальний характер, конкретні посилання на наявність підстав визначених частинами 1-3 статті 36 та статтею 37 ЦПК у тексті заяви не містяться, а тому суд приходить до висновку, що дані клопотання подані позивачкою у зв`язку з непогодженням останньої з процесуальним рішенням судді, що не може бути підставою для відводу відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини в питаннях неупередженості суддів щодо здійснення правосуддя у тій чи іншій справі розрізняє два підходи: суб`єктивний тобто спробу встановити переконання або особистий інтерес певного судді у цій справі, та об`єктивний передбачає встановлення, чи надав суддя достатні гарантії, які б виключили будь-які правомірні сумніви з цього приводу.

З практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що позивачка будучи незгодною з процесуальними рішеннями винесеними по справі посилається вигадані та на штучно створені підстави чим затягує строки розгляду справи та вважає ефективним способом захисту. У зв`язку з чим вбачаю підстави для роз`яснення, що відповідно до ст. 353 ЦК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення. Беручи до уваги те, що зазначені позивачкою підстави відводу не підтверджені доказами, із матеріалів справи просліджується незмінна поведінка позивачки щодо підбору судді «на власний розсуд», про що свідчить низка неодноразових змін суддів з 2020 року з підстав відводів заявлених останньою, відвід головуючого розцінюю, як намагання позивачки за рахунок відповідної заяви маніпулювати судовим процесом, у зв`язку з чим, вважаю заявлений відвід безпідставним, а тому подальший розгляд питання про відвід головуючого судді необхідно передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 40, 252, 253 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід головуючому судді Дамчуку О.О. необґрунтованим.

Клопотання ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Дамчука О.О. передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України, для вирішення питання про відвід.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Дамчук