У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

АТ "Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 вартості наданих послуг по оплаті за послуги з розподілу природного газу в сумі 1177,13 грн. та судового збору у розмірі 268,40 грн.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 1 ст.161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено зокрема вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктами 3 та 4 частини 3 статті 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Приписами ст.162 ЦПК України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так, на виконання вимог даної норми закону був зроблений витяг з Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Із заяви стягувача про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника вбачається, що ОСОБА_1 являється споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, з доданих до заяви про видачу судового наказу документів не вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає стягувач, за вказаною адресою, або є власником зазначеного майна, що в силу вимог ч. 4 ст. 318 ЦК України зобов`язує її сплачувати житлово-комунальні послуги.

Долучені до заяви розрахунки щодо заборгованості ОСОБА_1 за надання послуг розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , не є достатнім доказом на підтвердження проживання останньої за цією адресою та виникнення обов`язку зі сплати послуг.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З урахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 165, ч. 1 ст. 166 ЦПК України суд відмовляє АТ "Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» у видачі судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за послуги з розподілу природного газу та роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 161, 165, 166, 259, 260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. П. Маслак