Номер провадження: 22-ц/813/5917/24
Справа № 521/9431/23
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
19.12.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,
учасники справи:
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси Лященко Д. в інтересах держави в особі Одеської міської ради,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023 року,
за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої зазначила, що з 1992 році вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тридцять років, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прожили в фактичних шлюбних відношеннях без реєстрації шлюбу.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
За цей час період, ні вона, ні нині покійний в інші шлюби не вступали. Спільних дітей у них немає.
Після його смерті відкрилась спадщина. ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний термін звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка лишилася після смерті її фактичного чоловіка ОСОБА_3 .
Перешкодою для отримання спадщини є відсутність документу про родинні або інші сімейні відносини між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 .
На спадщину ОСОБА_3 претендує також його родич ОСОБА_2 .
Весь час сумісного життя, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали спільний бюджет та спільно вели господарство. Спочатку обоє працювали, коли настав пенсійний вік, обоє отримували добрі пенсії, які давали змогу безбідно проживати удвох до самої смерті її чоловіка.
На початку сумісного життя чотири роки з 1992 по 1996 роки жили в орендованих квартирах, а 03.12.1996 року, нині покійний ОСОБА_3 отримав квартиру АДРЕСА_1 , від КЕЧ Одеського району, Одеської області. Зробивши ремонт, переїхали у вказане житло.
У них були добрі родинні стосунки, завжди були разом з сім`єю єдиної доньки заявника, ОСОБА_4 , підтримували один одного в буденні дні та свята.
За життя у вказаній квартирі був зареєстрований тільки ОСОБА_3 , а в 2007 році, зареєстрували чоловіка доньки, ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_3 , його знято з реєстрації за фактом смерті.
ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання її та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 25 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнив.
Встановив юридичний факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім 'єю не менше як п 'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).
Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, підтверджують письмові докази, що додані до матеріалів справи: копія паспорту та РНОКПП заявника та ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; інформаційний лист державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі від 06.02.2023 року, свідоцтво про поховання, договір замовлення, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; трудова книжка, рекомендоване повідомлення, фотокартки ; квитанції на передплату газет та журналів за 2016 рік, 2017 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, квитанції Укрпошти, виписані на ім`я ОСОБА_1 , прізвище, на адресу , АДРЕСА_2 , медичні документи та покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси Лященко Д. в інтересах держави в особі Одеської міської ради просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023року скасувати, та ухвалити нове, яким заяву залишити без розгляду, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без залучення Одеської міської ради, чим порушив права останньої, оскільки у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщини, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Зазначає, що надані заявником документи не можуть бути належними, достатніми та допустимими доказами факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 .
Посилається на виникнення спору про право, тому вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає залишенню без розгляду.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.06.2024 року відкрито провадження у справі, роз`яснено заявнику та заінтересованій особі право подання до апеляційного суду відзиву, проте відзиву та до суду не надходило.
Київська окружна прокуратура міста Одеси копію ухвали про відкриття провадження отримала 28.06.2024 року о 18:40:22 годині відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Одеська міська рада копію ухвали про відкриття провадження отримала 28.06.2024 року о 18:40:22 годині відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Київська окружна прокуратура міста Одеси про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 29.11.2024 року о 19:15:44 годині, що підтверджується довідкою та розпискою.
Прокурор Пустовой В.С. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Одеська міська рада про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 29.11.2024 року о 19:15:44 годині, що підтверджується довідкою та розпискою.
Представник Одеської міської ради Романець В.О. в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Козирєва Н.В. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, що підтверджується розпискою.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Козирєва Н.В. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи, призначеної на 19.12.2024 року без його участі.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім 'єю не менше як п 'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).
Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, підтверджують письмові докази, що додані до матеріалів справи: копія паспорту та РНОКПП заявника та ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; інформаційний лист державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі від 06.02.2023 року, свідоцтво про поховання, договір замовлення, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; трудова книжка, рекомендоване повідомлення, фотокартки ; квитанції на передплату газет та журналів за 2016 рік, 2017 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, квитанції Укрпошти, виписані на ім`я ОСОБА_1 , прізвище, на адресу , АДРЕСА_2 , медичні документи та покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається із матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.09.2022 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).
Пунктом 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (п. 2.2 Положення).
На виконання ухвали суду державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Сальніковою З.В. надано належним чином засвідчену копію спадкової справи № 67/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 06 лютого 2023 року ОСОБА_1 подала до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , зазначивши, що крім неї інших спадкоємців не має.
Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса звернувся ОСОБА_2 , зазначивши, що є двоюрідним племінником ОСОБА_3 . Заява надійшла до нотаріальної контори 02.03.2023 року.
З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.02.2023 року вбачається, що 06.02.2023 року Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа номер у спадковому реєстрі 70228256, номер у нотаріуса 67/2023, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 подав до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса заяву про прийняття спадщини, як двоюрідний племінник спадкодавця.
До вказаної заяви ОСОБА_2 додана копія паспорта серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , копія картки фізичної особи платника податків, копія свідоцтва про народження, виданого 11.04.1975 року Київським відділом РАЦС, згідно якого ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Одеса, батьком якого записаний ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_9 .
Державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса листом від 13.10.2023 року № 5544/02-14 повідомив ОСОБА_2 про те, що в документах, які надані для оформлення спадщини до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , відсутні документи, що є доказом родинних відносин зі спадкодавцем та роз`яснено положення ст. 234 ЦПК України щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що будь-яких інших доказів, окрім копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , виданого 11.04.1975 року Київським відділом РАЦСна підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_3 нотаріусу, разом з заявою про прийняття спадщини відповідачем не надано. Відсутні такі докази, як в матеріалах спадкової справи № 67/2023, так і в матеріалах даної цивільної справи.
ОСОБА_2 у заяві, яка надійшла на адресу Одеського апеляційного суду 21.11.2024 року, повідомив суд, що ОСОБА_3 є його дядьком по материнській лінії. Мати ОСОБА_3 та його бабуся були рідними сестрами. Вся рідня проживала в російській федерації в місті Абакані Краснодарського краю. Із родини ОСОБА_10 вже нікого не має, зробити офіційний запит про родинні відносини, через військову агресію російської федерації проти України, не вбачається за можливо.
Отже, матеріали цивільної справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом та має право на спадкування щодо майна спадкодавця ОСОБА_3 за законом.
Проте, судом першої інстанції не були враховані зазначені норми права та обставини справи.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Спірні правовідносини виникли щодо встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2004 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з 2004 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті останнього, з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що звертаючись до суду з заявою про встановлення факту ОСОБА_1 заінтересованою особою зазначила ОСОБА_2 .
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).
Таким чином, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Враховуючи, що спірні правовідносини про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2004 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 виникли у зв`язку з встановленням обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті останнього, а ОСОБА_2 як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надав доказів перебування у родинних відносинах зі спадкодавцем ОСОБА_3 , то апеляційний суд вважає, що заінтересованою особою має бути Одеська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що представляє інтереси територіальної громади.
Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ в порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умови, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Під час розгляду справи Одеська міська рада заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, оскільки визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду.
Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.
Керуючись ст. ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси Лященко Д. в інтересах держави в особі Одеської міської ради, задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 , залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко