Справа № 565/1948/24
Провадження № 2/565/503/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Незнамової І.М.,

з участю секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

05.09.2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 25350,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 26.12.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №26.12.2019-100004571 (далі - договір №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року), шляхом використання ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 13000,00 грн. на строк 70 календарних днів з дати отримання, за фіксованою незмінною процентною ставкою в розмірі 70% за 70 календарних днів користування кредитом. У подальшому, 26.12.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу №261223-10. На виконання умов зазначеного договору, укладено реєстр №1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 . У свою чергу позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу №261223-10 від 26.12.2023 року, а також вимога про сплату заборгованості від 26.12.2023 року. Станом на дату подання даної позовної заяви, позивач є єдиним та належним кредитором за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.08.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 25350,00 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 13000,00 грн., за відсотками - 9100,00 грн., штраф - 3250,00 грн., який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 25350,00 грн., яка виникла за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року, право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор».

У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» Титаренко В.М., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті судової влади України, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Підставами для такого висновку суду є наступне.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Судом встановлено, що 26.12.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №26.12.2019-100004571, шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором (G4745).

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 13000,00 грн. на строк 70 календарних днів з дати отримання, за фіксованою незмінною процентною ставкою в розмірі 70% за 70 календарних днів користування кредитом.

У подальшому, 26.12.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу №261223-10.

На виконання умов зазначеного договору, укладено реєстр №1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 .

Окрім того, позивачем ТОВ «Новий колектор» на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу №261223-10 від 26.12.2023 року, а також вимога про сплату заборгованості від 26.12.2023 року, про що суду надано листи від 26.12.2023 року №100080.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року в загальному розмірі 25350,00 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 13000,00 грн., за відсотками - 9100,00 грн., штраф - 3250,00 грн., який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року.

На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року, позивачем надано розрахунок - довідку про розмір простроченої заборгованості станом на 02.08.2024 року.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем не подано до суду ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких ґрунтовних заперечень відносно позову, ні належних і допустимих документальних доказів на спростування вимог, викладених у позовній заяві.

При цьому, суд вважає, що перехід права вимоги за кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази.

Кредитний договір з первісним кредитором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року, за яким ТОВ «Новий колектор» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги, підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1 (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитних договорів від його імені, матеріали справи не містять.

Звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, матеріали справи також не містять.

Відповідач ОСОБА_1 не оскаржував правомірність укладеного договору у судовому порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору.

Відповідно до заявки від 26.12.2019 року та чеку про електронний переказ коштів від 26.12.2019 року №185917171 підтверджується, що первісним кредитором надано відповідачу кредит в розмірі 13000,00 грн.

Окрім цього, встановлено, що у відповідності до умов договору передбачено умови та строки нарахування відсотків за користування коштами та штрафу.

При цьому, суд зауважує, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором у ТОВ «Новий колектор», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 25350,00 грн., яка виникла за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року, право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор».

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.2,3,81,89,263,264,265,268,280,352,354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (місцезнаходження юридичної особи: 01133, м.Київ, Печерський район, вул.Алмазова Генерала, буд.№13, оф.№601, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року в загальному розмірі 25350 (двадцять п`ять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 13000,00 грн., за відсотками - 9100,00 грн., штраф - 3250,00 грн., який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору №26.12.2019-100004571 від 26.12.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» судові витрати по справі в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційнускаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя І.М.Незнамова