Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5156/24
Провадження № 2/552/2765/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

представник позивача Мельник Ірина Сергіївна,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В позовній заяві зазначав, що ОСОБА_1 уклала з ТОВ «ОТП Банк» Кредитний договір № за яким відповідачу було видано кредит. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі і на умовах, передбачених Договором.

Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

13 жовтня 2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОА «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до реєстру боржників № 1 до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 20504,73 грн., з яких: 20501,78 грн. загальна сума заборгованості за кредитом, 2,95 грн. загальна сума заборгованості за відсотками.

Також ОСОБА_1 уклала з ТОВ «ОТП Банк» Кредитний договір № за яким відповідачу було видано кредит. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі і на умовах, передбачених Договором.

Взяті на себе за цим договором зобов`язання відповідач також належним чином не виконала, у зв`язку з чим відповідно до реєстру боржників №1 до Договору факторингу №13/10/23 від 13 жовтня 2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 5219,26 грн., з яких: 2819,13 грн. загальна сума заборгованості за тілом кредиту, 0,37 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2399,76 грн. загальна сума заборгованості за комісією.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість:

за кредитним договором № в розмірі 20504,73 грн., з яких: 20501,78 грн. загальна сума заборгованості за кредитом, 2,95 грн. загальна сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором № в розмірі 5219,26 грн., з яких: 2819,13 грн. загальна сума заборгованості за тілом кредиту, 0,37 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2399,76 грн. загальна сума заборгованості за комісією.

Всього просив стягнути 25723,99 грн. заборгованості та судові витрати.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила (а.с.54-69).

У відзиві посилалась на те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Також зазначала, що всупереч наведеним ТОВ «ФК «ЄАПБ» твердженням, АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 не було укладено кредитні договори № та №. Кредитні договори нею не підписувались в жодній із форм, визначених законодавством.

АТ «ОТП Банк» не надавало ОСОБА_1 фінансовий кредит, а отже вона не зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Крім того, позивач заявляє позовні вимоги про стягнення заборгованості поза терміном дії даних кредитних договорів.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували надання банком їй кредитних коштів, відповідач до матеріалів справи не надав.

Тому відповідач просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Не погодившись з доводами відповідача, наведеними у відзиві, позивач надав відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 73-79).

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.79).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05 листопада 2021 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №, за яким відповідачем одержано кредит у розмірі 27732,00 грн. на придбання товару у продавця 1, яким є ТОВ КОМФІ ТРЕЙЛ КБ ІМ (а.с. 6).

Пунктом 1.2. визначена фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.

Відповідно до п. 2.1 договору банк надає позичальнику кредит безготівково шляхом перерахування банком кредитних коштів на поточний рахунок продавця (ТОВ КОМФІ ТРЕЙЛ КБ ІМ), зменшених на утриману банком комісійну винагороду за видачу кредиту.

Розрахунок загальної вартості кредиту на дату укладення кредитного договору зазначено у додатку №1 до кредитного договору.

Згідно з п.2.4 даного договору процентна ставка, яка зазначена у п. 1.2. кредитного договору розраховується банком на основі фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів.

Дата остаточного повернення кредиту 05 листопада 2023 року.

Згідно орієнтовного графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору, передбачено повернення кредиту позичальником в період з 05 листопада 2021 року по 05 листопада 2023 року.

Також 08 травня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №, за яким відповідачем одержано кредит у розмірі 19998,00 грн. на придбання товару у продавця 1, яким є ТОВ КОМФІ ТРЕЙЛ КБ ІМ (а.с. 18-20).

Пунктом 1.2. визначена фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.

Згідно п. 1.1. договору встановлено щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі 3% від суми кредиту щомісячно.

Відповідно до п. 2.1 договору банк надає позичальнику кредит безготівково шляхом перерахування банком кредитних коштів на поточний рахунок продавця (ТОВ КОМФІ ТРЕЙЛ КБ ІМ), зменшених на утриману банком комісійну винагороду за видачу кредиту.

Розрахунок загальної вартості кредиту на дату укладення кредитного договору зазначено у додатку №1 до кредитного договору.

Згідно з п.2.4 даного договору процентна ставка, яка зазначена у п. 1.2. кредитного договору розраховується банком на основі фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів.

Дата остаточного повернення кредиту 08 листопада 2022 року.

Згідно орієнтовного графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору, передбачено повернення кредиту позичальником в період з 08 травня 2021 року по 08 листопада 2022 року.

При цьому судом встановлено, що зазначені договори АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладені в паперовій формі.

Долучені до клопотання копії договорів, які засвідчені належним чином, підписані відповідачем ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що зазначені кредитні договори вона не підписувала, договори з АТ «ОТП Банк» не укладала.

Проте, будь-якими доказами твердження відповідача про те, що договори вона не підписувала, відповідач до матеріалів справи не долала.

Крім того, отримання відповідачем ОСОБА_1 товару від подавця ТОВ «Комфі Трейд» 05 листопада 2021 року та 08 травня 2021 року підтверджується рахунком-фактурою, чеком від 05 листопада 2021 року, а також рахунком-фактурою та чеком від 08 травня 2021 року (а.с. 14, 15, 25, 26).

Рахунки фактури також засвідчені підписами ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки відповідачем доказів того, що кредитні договори вона не підписувала, до матеріалів справи не додано, вирішуючи справу по суті, суд виходить з того, що АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори від 05 листопада 2021 року № та від 08 травня 2021 року №.

Та обставина, що згідно зазначених договорів кредитні кошти перераховувались не на рахунок відповідача, а на рахунок продавця, визначеного договором, не свідчить про відсутність зобов`язання ОСОБА_1 за цими договорами та про не укладення договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитними договорами.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином свої зобов`язання за договорами не виконувала.

13 жовтня 2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якої до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № та за кредитним договором №, укладеними між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (а.с.29-31).

Відповідно до реєстру боржників № 1 до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № в сумі 20504,73 грн., з яких: 20501,78 грн. загальна сума заборгованості за кредитом, 2,95 грн. загальна сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до реєстру боржників № 1 до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № в сумі 5219,26 грн., з яких: 2819,13 грн. загальна сума заборгованості за тілом кредиту, 0,37 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2399,76 грн. загальна сума заборгованості за комісією.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за цим договором, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками:

за кредитним договором №: 20501,78 грн. загальна сума заборгованості за кредитом, 2,95 грн. загальна сума заборгованості за відсотками.

за кредитним договором №: 2819,13 грн. загальна сума заборгованості за тілом кредиту, 0,37 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією згідно з кредитним договором № у розмірі 2399,76 грн., суд встановив наступне.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 3% від суми кредиту щомісячно.

Загальна заборгованість відповідача за комісією позивачем обрахована у розмірі 2399,76 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що встановивши у кредитному договорі № від 08 травня 2021 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 2399,76 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими.

При цьому, згідно з розрахунком заборгованості за комісією, яка обрахована у розмірі 2399,76 грн, є суттєвим порівняно із розміром заборгованості відповідача за кредитом, що обрахована у розмірі 2819,13 грн., що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

Водночас, позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2366,76 грн.

Вирішуючи заяву відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності при звернені з позовом до суду, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача 12 серпня 2024 року.

Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором від 05 листопада 2021 року позивачем заявлені в межах трирічного ст року загальної позовної давності.

За договором від 08 травня 2021 року перший платіж згідно графіку мав бути здійсненим позивачем до 08 червня 2021 року.

Тобто позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 09 червня 2021 року по 08 листопада 2021 року заявлені поза межами трирічного строку загальної позовної давності.

При цьому судом встановлено, що строк позовної давності позивачем не пропущено з наступних причин.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_1 заявила про пропуск позивачем строку позовної давності.

Але відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексуУкраїни підчас дії карантину,встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні було введено Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211, і діяв він з 12 березня 2020 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Таким чином карантин діяв в Україні з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, тобто тривав три роки три місяці та 19 днів.

Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Воєнний стан запроваджено в Україні 24 лютого 2022 року, та на час розгляду справи він триває.

Таким чином строк позовної давності продовжено на строк дії карантину, який тривав три роки три місяці та 19 днів.

Крім того, до закінчення даного строку в Україні запроваджено воєнний стан, у зв`язку з чим з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності зупинено.

Таким чином при зверненні 12 серпня 2024 року з даним позовом до суду позивачем не пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 09 червня 2021 року по 08 листопада 2021 року.

Підстави для застосування давності відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість:

за кредитним договором № в розмірі 20504,73 грн., з яких: 20501,78 грн. загальна сума заборгованості за кредитом, 2,95 грн. загальна сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором № в розмірі 2819,50 грн., з яких: 2819,13 грн. загальна сума заборгованості за тілом кредиту, 0,37 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 23324,23 грн. заборгованості за двома договорами.

Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Тому у зв`язку з частковим задоволенням позову, який задоволено судом на 91%, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 2755,48 грн. (3028 грн. / 100 х 91% = 2755,48 грн. )

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 266 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № в розмірі 20504,73 грн., за кредитним договором № в розмірі 2819,50 грн., на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 2755,48 грн., а всього стягнути 26079,71 грн. (двадцять шість тисяч сімдесят дев`ять гривень сімдесят одна копійка).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ,

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення суду виготовлено 12 грудня 2024 року.

Головуючий О.А. Самсонова