КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Ільєва Т.Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4696/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року у справі за позовом малолітнього ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

встановив:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, 10 серпня 2021 року приблизно о 19 год. 10 хв. в смт Чабани по вул. Яблунева, водій автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро, який знаходиться за адресою https://policy-web.mtsbu.ua/, встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». Поліс № AP7490864, станом на 10 серпня 2021 року був діючим.

Видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору.

Проте, на момент звернення з цією позовною заявою до суду, ТДВ СК «Альфа Гарант» не вчинено дій, направлених на виплату потерпілому страхового відшкодування, незважаючи на відсутність випадків, передбачених ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», коли шкода не відшкодовується.

Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому було спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих (матеріальна шкода), становить 200 тисяч гривень на одного потерпілого.

Матеріальна шкода виразилася у понесених позивачем витратах на лікування у закладі охорони здоров`я та придбання лікарських засобів, що підтверджуються відповідними розрахунковими документами.

Моральна шкода, яка була заподіяна потерпілому, виразилася у його глибоких душевних та моральних стражданнях.

В результаті постійного ментального та фізичного страждання, викликаного отриманими тілесними ушкодження, ОСОБА_1 , будучи малолітньою, а до моменту дорожньо-транспортної пригоди, здоровою, активною особою, не може позбутися нав`язливих думок про те, що він з такою тяжкістю виконує елементарні, базові дії, пов`язані із ходінням.

З врахуванням зазначеного та заяви про збільшення позовних вимог, представник малолітнонього ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 ,: страхове відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, в розмірі 86 413,11 (вісімдесят шість тисяч чотириста тринадцять) гривень 11 копійок, 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , страхове відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, в розмірі 65 649 (шістдесять п`ять тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень 89 копійок.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , страхове відшкодування у вигляді моральної шкоди, в розмірі 3 282 (три тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 49 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесять три) грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесять три) грн. 60 коп.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 витрати на правовому допомогу у розмірі 24 153 (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят три) грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 витрати на правовому допомогу у розмірі 10 846 (десять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 50 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ТДВ СК «Альфа Гарант» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що висновки суду про наявність підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та передчасними, оскільки розгляд наданих документів до ТДВ СК «Альфа Гарант» для виплати страхового відшкодування було законно та правомірно зупинено до набрання законної сили вироком в кримінальній справі.

Зазначає, що факт того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10 серпня 2021 року настала цивільно-правова відповідальність страхувальника ТДВ СК «Альфа Гарант», згідно вимог чинного законодавства України, не доведено, оскільки відсутній вирок в кримінальній справі, який є належним доказом для доведення цієї обставнни.

Наголошує, що позивачем не долучено доказів на підтвердження того, які медичні засоби та предмети догляду були придбані за власні кошти потерпілим, а яку кількість коштів на його утримання та лікування витратив медичний заклад в якому він лікувався, з відображенням кількості призначених препаратів, використаних для його лікування.

До Київського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача - адвоката Коноваленко Є.О., в якому остання заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року залишити без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 316 342 гривень 5 копійок. Оскаржуваним рішенням було задоволено позовні вимоги у розмірі 88 931 гривень 89 копійок.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування) (стаття 980 Цивільного кодексу України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Встановлено, що 10 серпня 2021 року приблизно о 19 год. 10 хв. в смт. Чабани по вул. Яблунева, водій автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого (медична карта № 123754/104688/220), складеної Київською обласною лікарнею, ОСОБА_1 було госпіталізовано 10 серпня 2021 року з діагнозом «Перелом с/3 лівого стегна, перелом с/3 лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків».

Згідно з медичним висновком № 513 від 19 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне захворювання (патологічий стан): «Консолідуючий перелом лівого стегна, консолідуючий перелом лівої гомілкової кістки».

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю малолітнього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 11 серпня 2021 року слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розпочато кримінальне провадження №0001401 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке постановою слідчого від 30.09.2021 було закрито.

За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро, який знаходиться за адресою https://policy-web.mtsbu.ua/, встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». Поліс № AP7490864, станом на 10 серпня 2021 року був діючим.

Автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 користувався на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП малолітньому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді «Перелому с/3 лівого стегна, перелому с/3 лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків».

Також встановлено, що позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до ТДВ СК «Альфа Гарант».

Проте, на момент звернення з позовною заявою до суду, ТДВ СК «Альфа Гарант» не вчинено дій, направлених на виплату потерпілому страхового відшкодування, незважаючи на відсутність випадків, передбачених ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», коли шкода не відшкодовується.

На підтвердження витрат на лікування представником позивача долучено квитанцію від 01 жовтня 2021 року на суму 272,08 грн., видаткову накладну від 11 серпня 2021 року на суму 4 813,00 грн., видаткову накладну від 16 серпня 2021 року на суму 1700,00 грн., копію квитанції від 17 серпня 2021 року на суму 47400 грн., квитанція від 10 серпня 2021 року на суму 600,99 грн.

Копії квитанцій від 10 серпня 2021 року, 11 серпня 2021 року, 12 серпня 2021 року, 13 серпня 2021 року, 14 серпня 2021 року, 15 серпня 2021 року, 16 серпня 2021 року, 17 серпня 2021 року, 18 серпня 2021 року, 19 серпня 2021 року, 20 серпня 2021 року, 21 серпня 2021 року, 23 серпня 2021 року, 25 серпня 2021 року, 26 серпня 2021 року, 06 серпня 2021 року на загальну суму 30 196,67 грн.

Також, було долучено рахунок на оплату №121550 на суму 1194,19 грн.; виписка з історії хвороби стаціонарного хворого від 07 грудня 2022 року; видаткова накладна №4454 від 01 грудня 2022 року на суму 16 100 грн.; квитанція №39618626 на суму 16 100 грн. від 02 грудня 2022 року; квитанція №39618627 на суму 161,00 грн. від 02 грудня 2022 року, чек "12712 від 03 грудня 2022 року на суму 687,00 грн.; чек №54970 від 01 грудня 2022 року на суму 128,40 грн.; квитанція від 25листопада 2022 року на суму 1460,47 грн.; чек №12555 на суму 340,00 грн. від 01 грудня 2022 року.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні судом страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Тому суд дійшов висновку, що невиплата страховиком ТДВ СК «Альфа Гарант» страхового відшкодування позивачу є неправомірною, й належні до виплати суми страхового відшкодування підлягають стягненню в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, дійшов висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача незалежно від наявності вини.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах по справах: 751/8121/17 від 14 січня 2019 року, №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року, №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року, та № 126/1439/17 від 01 лютого 2018 року.

Тобто, тілесні ушкодження ОСОБА_1 отримав унаслідок наїзду на нього автомобіля марки ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у відповідності до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України є джерелом підвищеної небезпеки, має бути відшкодована у повному обсязі, незалежно від наявності вини водія ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Підпунктом 3 ч. 1 ст. 980 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», поліс № AP7490864.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Враховуючи вищезазначене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що стороною позивача доведено витрати на його лікування та завдання шкоди у розмірі 65 649,89 грн., яка підлягає стягненню зі страхової компанії.

Також, колегія суддів погоджується за висновком суду першої інстанції, що наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні, тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України N4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N4 від31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Встановивши, що ДТП, внаслідок якого заподіяна позивачу шкода, сталося з вини відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для її відшкодування, беручи до уваги висновки постанови Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 204/446/17: «питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з якою, моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю» у розмірі 3 282,49 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції, зроблених з врахуванням характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок ДТП, та виходив із засад розумності, виваженості та справедливості визначивши у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. з ОСОБА_3 на користь позивача.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених колегією суддів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів доходить висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова