ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/219/24
25 листопада 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано виконавчий напис №1240 від 15.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №AG1307742 від 03.05.2019 у розмірі 10 379,22 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (код ЄДРПОУ - 43577608) на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Вищевказане рішення суду було скеровано на електронну адресу представника позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке остання отримала 19.11.2024, що підтверджується електронною довідкою Дарницького районного суду м. Києва про доставку електронного листа.

22.11.2024 за допомогою поштового відправлення «Укрпошта» від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк Марії Русланівни на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення за наслідком розгляду цивільної справи №753/10931/24, у якій остання прохає суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Так, у змісті позовної заяви представником позивача було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 9 000,00 грн. Також остання вказала, що докази на підтвердження понесення таких витрат (в тому числі акти виконаних робіт, докази на підтвердження оплати наданих послуг) будуть надані, зокрема протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу направлені представником позивача до суду у рамках встановлених ЦПК України порядку і строків подання цих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення суду долучено наступні докази.

1. Договір про надання адвокатських послуг №12/1 від 23.05.2024, укладеного між адвокатом Мартинюк М.Р. та ОСОБА_1 , за умовами якого клієнт надав доручення адвокату, а адвокат в свою чергу зобов`язалась надати клієнту юридичні послуги, зокрема підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису, на підставі якого відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, таким, що не підлягає викоанню та підготовка усіх необхідних документів, а також представництво інтересів клієнта в суді.

2. Акт виконаних робіт від 15.11.2024 за договором про надання правової допомоги №12/1 від 23.05.2024, у якому зазначено перелік наданих адвокатом послуг та вартість таких послуг. Так, адвокатом були надані такі послуги:

- первісна консультація - 1 000,00 грн.;

- аналіз судової практики - 1 000,00 грн.;

- формування правової позиції по справі - 1 000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 3 000,00 грн.;

- підготовка заяви про розгляд справи за відсутності позивача - 1 000,00 грн.;

- підготовка заяви про забезпечення позову - 2 000,00 грн.;

- відправка поштової кореспонденції.

3. Платіжні інструкції №603589223, №603589365, №589652196 про оплату наданих адвокатом послуг на загальну суму 9 000,00 грн.

Окрім того, в матеріалах справи міститься копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1063632 від 23.05.2024 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВС №1392, виданого 02.09.2022 на ім`я Мартинюк М.Р.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Так, в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, у якому остання прохає суд відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази їх понесення. Окрім того, вказала, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена представником позивача до стягнення, а саме 9 000,00 грн. є завищеною, враховуючи те, що дана справа є незначної складності.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, а також взявши до уваги клопотання представника відповідача, суд дійшов висновку, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. є значно завищеними та не достатньо обґрунтованими.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що належний розмір правової допомоги, який підлягає відшкодуванню позивачу за надання правової професійної допомоги становить 4 000,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 133, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (код ЄДРПОУ - 43577608) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складання.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складання повного тексту рішення - 20.12.2024.