Суддя Маркосян М. В.
Справа № 644/5618/24
Провадження № 2/644/2880/24
26.12.2024
Рішення

Іменем України

26 грудня 2024 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Маркосян М.В.,

за участю секретаря судового засідання Лєпілової В.В.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісяця.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї з відповідачем, ОСОБА_1 народився син, ОСОБА_4 , в березні 2024 року після сварки вона з сином переїхала з місця де проживала спільно з відповідачем, та проживала окремо із двома дітьми сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 . Відповідач дітей не утримує, тож змушена звернутись до суду для вирішення питання примусового стягнення аліментів на утримання сина.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.07.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи неодноразово переносився у судовому засіданні як за клопотанням відповідача, так і за клопотанням позивачки, а також в зв`язку із неявкою когось із сторін у судове засідання та необхідністю залучення Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради для проведення допиту малолітнього.

Позивачка в судове засідання 26.12.2024 не прибула, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, але брала участь у судових засіданнях у справі та надавала відповідні пояснення.

Відповідач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзив на позов суду у встановлений судом строк не подав, але був присутній у судових засіданнях та надавав відповідні пояснення.

Тож, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи 26.12.2024 та ухвалити судове рішення на підставі наданих сторонами пояснень та документів.

Провівши повний та всебічний розгляд справи, заслухавши учасників провадження та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився спільний син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.02.2011.

Позивач та відповідач спільно не проживають, на момент подання позову дитина проживала з матір`ю, але як встановлено при судовому розгляді, підтверджено наданими у справу документами, з серпня 2024 року ОСОБА_4 проживає спільно з батьком, ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст.181, ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 Сімейного кодексу України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до приписів ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем в судовому засіданні неодноразово було зазначено, що дитина проживає спільно з ним та повністю знаходиться на його утриманні.

Позивачем в судовому засіданні ці обставини також неодноразово було визнано, також позивачка зазначила що має намір подати позов до суду про визначення місця проживання їх з відповідачем сина разом з нею, однак наразі син проживає з батьком за власного бажання.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 також підтвердив зазначені обставини, сказав що має намір і в подальшому залишатись із батьком, при цьому не заперечив ті обставини, що на момент подання позовної заяви мешкав з матір`ю та сестрою.

У зв`язку з наведеним, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дитина, на користь якої позивачка просить суд стягнути аліменти з нею не проживає, а навпаки проживає з відповідачем та знаходиться на його утриманні, суд вважає позовну вимогу про стягнення аліментів такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 188, 273, 180-183 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Повне рішення суду складено 26.12.2024.

Суддя Марина МАРКОСЯН