П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року місто Київ

справа № 753/23293/23

провадження №22-ц/824/14489/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:судді-доповідача- Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києвіапеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Коренюк А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2 жовтня 2020 року, який розірваний рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 22 вересня 2023 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні з 1 липня 2023 року, оскільки ОСОБА_2 з цього часу виїхала за кордон, дитину залишила із ним, дитина вцілому перебуває на його утриманні, матір дитини участі в утриманні сина не приймає.

Малолітній син сторін відвідує дитячий садочок. Соціальних виплат на дитину позивач не отримує (соціальні виплати, вже як 6 місяців отримує дружина, картка находиться у неї).

Крім того, дитина має деякі особливі потреби, так як має певні вади функціонального розвитку, у зв`язку з чим позивач час від часу звертається до вузьких спеціалістів, в тому числі до невропатологів, а також щодо дитини проведена комплексна психолого-педагогічна оцінка розвитку особи, згідно якого визначена у дитини затримка мовленого розвитку, особливі освітні потреби, функціональні труднощі помірного ступеня прояву, інтелектуальні труднощі помірного ступеня прояву, рекомендовано індивідуальний навчальний план.

Всі ці обставини потребують додаткових витрат щодо виконання рекомендацій лікарів.

Згідно фактичних витрат, які позивач витрачає на дитину в місяць, щодо забезпечити дитину усім необхідним відповідно до її потреб, позивач витрачає в середньому 12500 грн.

Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 6000 грн., так як знаходиться у працездатному віці, інвалідності не має, інших дітей на утриманні не має, непрацездатних батьків на утриманні не має та може працювати.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з 19 грудня 2023 року, й до повноліття дитини.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 4 липня 2024 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно. В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; обставини, які мають значення для справи не доведені; судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Зокрема, зазначає про те, що на момент розгляду даної справи, ОСОБА_2 не проживала за адресою реєстрації місця проживання, відповідно судові повістки, ухвала суду про відкриття провадження та саму позовну заяву в паперовому вигляді жодного разу їй не було вручено, повідомлення з пошти відповідно вона не отримувала, а тому не мала можливості подати відзив на дану позовну заяву ОСОБА_1 .

Вказує,що вона не відмовляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання сина, і навпаки, бажає приймати участь в його вихованні, піклуватися та забезпечувати усім необхідним. Однак, розмір аліментів, які просить стягнути з неї позивач, є завищеним, не відповідає дійсним обставинам та її можливостям щодо сплати такого способу аліментів.

Окрім того, з 17 квітня 2024 року у відповідача закінчилась декретна відпустка і з цієї дати ОСОБА_2 вийшла на роботу та отримує заробітну плату в розмірі 10 000 гривень, а тому вважає, що розмір аліментів, який має бути стягнений з неї, має становити 1/4 частину від її заробітку. Ця сума є обґрунтованою, так як вона має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у такому розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 вказує, що на даний момент у неї взагалі відсутній зв`язок з позивачем, не знає де знаходиться дитина та який дошкільний навчальний заклад відвідує, аліменти вона перераховує сервісом Украпошта електронний переказ за адресою реєстрації місця проживання позивача. Позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позивачем не доведено суму витрат на дитину.

ОСОБА_1 було подано до суду заперечення, в яких зазначено обставини щодо яких він заперечує.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 5 січня 2024 року відкрито провадження у справі, де зазначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначений в судове засідання на 6 лютого 2024 року.

Ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет (ч.1, 2 ст. 190 ЦПК України).

Порядок повідомлення учасників справи про розгляд справи встановлений статями 128 - 130 ЦПК України, про належне повідомлення особи про вчинення відповідної процесуальної дії може свідчити розписка. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

За правилом частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Разом з тим, доказів отримання відповідачем ОСОБА_2 копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками до неї, а також судової повістки на судове засідання, призначене на 6 лютого 2024 року, матеріали справи не містять і, відповідно, сторона відповідача не мала можливості ознайомитися з доводами позовної заяви і надати суду свої заперечення проти цих доводів.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 128, 130, 223 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Неповідомлення судом учасника справи про розгляд справи є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 3 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

З огляду на наведене, та зважаючи на те, що судом першої інстанції розглянуто справу без участі відповідачки, яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2020 року, який розірваний рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 22 вересня 2023 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні з 01 липня 2023 року.

Дитина ОСОБА_3 з 1 вересня 2023 року відвідує групу № 1 закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 100 «Казка» ( а.с.27).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з батьком, тому саме він обирає спосіб виплати аліментів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, з урахуванням того, що відповідач офіційно працює і має стабільний дохід, не гуртуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Установлено, що відповідачка ОСОБА_2 працює в ТОВ «Лінжері Про» на посаді швачки виробничого відділу цеху № 2 з 10 вересня 2019 року. 17 квітня 2024 року вийшла на роботу після закінчення соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення не трирічного віку (а.с.110). Посадовий оклад швачки згідно штатного розпису складає 9763,90 грн. В середньому нарахована заробітна плата ОСОБА_2 за період з травня по серпень 2024 року становить 14000 грн.

Батько дитини ОСОБА_1 станом на березень 2023 року працював в Апараті Верховної Ради України на посаді головного консультанта відділу спеціалізованих інформаційних технічних комплексів. Доказів на підтвердження свого доходу позивачем суду не надано.

Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, проживання матері окремо від дитини не впливає на обсяг її прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, зважаючи на стан здоров`я малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,матеріальний стан відповідачки, яка не має інших утриманців, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з матері на користь батька на утримання їх малолітнього сина, має становити 5000 грн. щомісячно. Саме такий розмір аліментів, враховуючи обов`язкову участь батька в утриманні сина, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітнього ОСОБА_4 .

Посилання відповідачки ОСОБА_2 на такі обставини, а саме на те, що батько ОСОБА_1 , з яким проживає малолітній ОСОБА_4 , забрав дитину у матері в 2023 році, не повідомляв про місце перебування сина, в подальшому створює перешкоди їй у спілкуванні з дитиною, не дає можливості бачитися, правового значення для вирішення вимоги про стягнення аліментів та визначення їх розміру, не мають.

Відповідно надані як позивачем документи, зокрема, висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 30 жовтня 2023 року, висновок Служби у справах дітей про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком; висновок оцінки потреб сім`ї, складений працівниками служби соціальної роботи в громадах; так і відповідачкою зокрема, постанова Дарницького районного суду м.Києва від 17 липня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП; звернення ОСОБА_2 та в її інтересах третіх осіб до поліції з приводу того, що ОСОБА_1 забрав спільну дитину і створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, є неналежними доказами, не стосуються предмету спору, відповідно колегію суддів до уваги не приймаються.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Апостолове Дніпропетровської обл., громадянки України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 19 грудня 2023 року, й до повноліття дитини.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус