Номер провадження № 2/521/1432/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

за участі:

представника позивача Андріянової О.П.

представника позивача Бутрик А.О.

представника відповідача Бурда Т.С.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 204, в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до права власності, звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно добудованого об`єкту та приведення земельної ділянки до попереднього стану,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 31.10.2023 звернувся заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси із позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. про реєстрацію змін до права власності на об`єкт нерухомого майна, зобов`язати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку шляхом знесення самочинно реконструйованих приміщень та приведення земельної ділянки до стану, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу.

Позов обґрунтовано наступними обставинами.

Малиновською окружною прокуратурою міста Одеса за результатами вивчення питання додержання законодавства при реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, додержання вимог земельного законодавства встановлено, що рішенням державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. від 20.12.2019 за № 50346043 внесено зміни до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом збільшення загальної площі об`єкту з 79,5 кв. м на 120,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Під час перевірки встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за №1085, ОСОБА_1 набула право власності на частини нерухомого майна загальною площею 79,5 кв.м магазин-бар «Скорпіон» з літнім майданчиком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 12.07.2019 на підставі рішення державного реєстратора №47752805 від 12.07.2019 (номер запису про право власності - 32368947). Також на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1084, ОСОБА_1 набула іншу частину вказаного нерухомого майна. Реєстраційний об`єкт нерухомого майна - 01. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 12.07.2019 на підставі рішення державного реєстратора №47751897 від 12.07.2019 (номер запису про право власності - 32368104). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , оспорюваним рішенням державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. від 20.12.2019 № 50346043 внесено зміни до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом збільшення загальної площі об`єкту з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м. Підставами для внесення змін 20.12.2019 до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зміни загальної площі з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м та прийняття рішення державного реєстратора за №50346043 від 19.12.2019 стали: технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 , у якому відображена змінена площа нежитлової будівлі - 120,5 кв.м; довідка № 21/23/26, видана 27.11.2019 ФОП ОСОБА_2 .

Позивач також наголошує на тому, що зі змісту технічного паспорту, виготовленого 27.11.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається зміна площі нежитлової будівлі з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м на єдиному першому поверсі будинку. Наведене, на думку прокурора, свідчить про збільшення площі об`єкту нерухомості на 41 кв.м, отже про проведення самочинної реконструкції об`єкта будівництва шляхом зайняття земельної ділянки територіальної громади міста Одеси.

Ухвалою суду від 14.10.2022 року по даній справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Самодуровою Н.В., подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні даного позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в особі Одеської міської ради, оскільки не дотримано вимог ч. ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні з даним позовом.

Крім цього, відповідач вважає, що позовні вимоги, заявлені прокурором, мають бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, оскільки виникли з правовідносин, врегульованих містобудівним законодавством, і не можуть бути віднесені до спору про право.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник Малиновської окружної прокуратури міста Одеси позовну заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник Одеської міської ради підтримала позовні вимоги прокурора, вважаючи їх законними та обґрунтованими.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, проте до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, з будь якими клопотаннями на адресу суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, вивчивши нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги заступника керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за №1085, ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 25.09.1996 Київським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) набула право власності на частини нерухомого майна загальною площею 79,5 кв.м магазин-бар «Скорпіон» з літнім майданчиком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 12.07.2019 на підставі рішення державного реєстратора №47752805 від 12.07.2019 (номер запису про право власності - 32368947).

Також на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1084, ОСОБА_1 набула іншу частину вказаного нерухомого майна. Реєстраційний об`єкт нерухомого майна - 01.

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 12.07.2019 на підставі рішення державного реєстратора №47751897 від 12.07.2019 (номер запису про право власності - 32368104).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. 20.12.2019 внесено зміни до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 шляхом збільшення загальної площі об`єкту з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м, що оформлено відповідним рішенням державного реєстратора за № 50346043 від 20.12.2019. Тобто площа об`єкта нерухомості збільшилась на 41 кв.м.

Підставою для внесення змін 20.12.2019 до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зміни загальної площі з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м та прийняття рішення державного реєстратора за №50346043 від 19.12.2019 стали наступні документи: технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 , у якому відображена змінена площа нежитлової будівлі - 120,5 кв. м; довідка № 21/23/26, видана 27.11.2019 ФОП ОСОБА_2 .

Довідка № 21/23/26 від 27.11.2019, видана ФОП ОСОБА_2 , свідчить, що проведені роботи щодо зміни площі будівлі з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м є переплануванням, виконання якого не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції, та на підставі п. 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406, об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Порівняльним аналізом технічного паспорту, виготовленого 27.11.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на об`єкт площею 120, 5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , з технічним паспортом від 18.10.2012, розробленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на об`єкт площею 79,5 кв.м за тією ж адресою вбачається зміна площі нежитлової будівлі з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м на єдиному першому поверсі будинку шляхом зайняття частини земельної ділянки, зокрема: основне приміщення за № 1 на момент набуття ОСОБА_1 складало площу 32,5 кв. м (технічний паспорт на магазин-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012), в наслідок реконструкції приміщення № 1 площею 62,3 кв.м; приміщення №2 в технічному паспорті на магазин-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 1,9 кв.м реконструйовано у підсобне приміщення № 4 площею 3,2 кв.м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ); приміщення №3 в технічному паспорті на магазин-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 9,9 кв.м реконструйовано у коридор №3 площею 10,3 кв.м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ); примішення № 4 в технічному паспорті на магазин-бар «Скорпіон», виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 6,5 кв.м реконструйовано у приміщення № 2 площею 5,4 кв.м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ); примішення № 5 в технічному паспорті на магазин-бар «Скорпіон», виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 0,9 кв.м реконструйовано у підсобне приміщення № 5 площею 1,8 кв.м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ); примішення № 6 в технічному паспорті на магазин-бар «Скорпіон», виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 7,8 кв.м реконструйовано в основне приміщення № 5 площею 10,5 кв.м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ); примішення № 7 в технічному паспорті на магазин-бар «Скорпіон», виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 0,9 кв.м реконструйовано в приміщення (туалет) № 7 площею 1,7 кв.м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ); примішення № 8 в технічному паспорті на магазин-бар «Скорпіон», виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 4,8 кв.м реконструйовано в приміщення № 8 (кухня) площею 6,7 кв.м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ); примішення № 9 в технічному паспорті на магазин-бар «Скорпіон», виготовлений ОСОБА_3 18.10.2012, площею 14,3 кв.м реконструйовано в приміщення № 9 (основна) площею 18,6 кв. м (технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_2 ).

При цьому, серед документів, що стали підставою для внесення змін до права власності, відсутні відомості про прийняття реконструйованого об`єкта до експлуатації, а також інформація про речове право на земельну ділянку, яку фактично зайнято реконструйованим об`єктом.

Пункт 3.11 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва.

Реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). (п. 3.21 ДБН).

Верховний Суд у постановах від 29 квітня 2020 року у справі №742/1756/17 та від 15 травня 2020 року у справі № 813/1885/16 наголошує на тому, що реконструкцією можуть вважатися будівельні роботи, в результаті яких здійснюється зміна основних техніко-економічних показників об`єкту, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. При цьому зазначені зміни та вдосконалення мають бути наслідком зміни геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкту будівництва. Відповідно, роботи, якими не змінено площу нежитлового приміщення, його конструкцію та функціональне призначення, не є реконструкцією, а тому не потребують отримання дозвільних документів на їх виконання.

Капітальний ремонт - сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення його експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності). Таке поняття терміну містить п.3.7 вказаних ДБН.

На відміну від нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту - перепланування не передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та не змінює площу нерухомості.

Відповідно до статті 152 ЖК УРСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Законодавчі поняття переобладнання та перепланування містять Правила утримання жилих та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76: перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До перепланування відносяться ремонтно-будівельні роботи, що провадяться за відповідними проєктами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов проживання без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку або приміщенні (правова позиція Верховного суду в постанові від 28.04.2020, справа № 727/11479/17).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 проведено будівельні роботи із реконструкції нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зміни загальної площі з 79,5 кв.м на 120,8 кв.м зі зміною меж об`єкта будівництва та геометричних розмірів фундаментів у плані.

Так, за вимогами ч. 4, 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції на момент реєстрації оспорюваного права, проєктування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проєктної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проєктної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Частина 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції станом на момент реєстрації оспорюваного права, до основних складових вихідних даних відносить: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проєктування. Частина 2 цієї статті вимагає від ф ізичних або юридичних осіб, які мають намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, одержати містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва.

З повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД 41 від 12.02.2020 на «Капітальний ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком, літ. «А», навіс літ. «Б», без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані; АДРЕСА_1 » вбачається, що за отриманням містобудівних умов та обмежень забудовник ОСОБА_1 не зверталась та не отримувала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після подання замовником: повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Як передбачає ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 12.02.2020 (через два місяці після реєстрації змін до права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ) зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД 41 на «Капітальний ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком, літ. «А», навіс літ. «Б», без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані; АДРЕСА_1 ».

Наказом Управління № 01-13/120ДАБК від 24.03.2020 року реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД 41 від 12.02.2020, скасовано.

Частиною 1, 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Імперативна норма ч. 7 ст. 39 вказаного Закону забороняє експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію.

Відповідно до даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутні відсутні дані про реєстрацію органом архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи видачі забудовнику сертифіката про готовність об`єкта до експлуатації (листи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 20.01.2021 №01-15/9Ф, від 07.07.2022 №01-3/155-Г, лист Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 16.05.2023 №01-19/776,803)

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону про реєстрацію, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства, як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

За вимогами п. 45 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, в редакції, чинної на момент державної реєстрації права, для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до п. 58 Порядку № 1127, у разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст. 21 ЦК України).

Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З огляду на викладене, реєстрація права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , загальна площа яких збільшена з 79,5 кв.м до 120,5 кв.м відбулась із порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. від 20.12.2019 за № 50346043 є назконним та підлягає скасуванню

Абзац 2 частини 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 Земельного кодексу України), землекористувачі (стаття 95 Кодексу), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 Кодексу) або з інших передбачених законом підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Як передбачає ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею (повідомлення про початок виконання будівельних робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт), вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, передбачено ст. 331 цього Кодексу.

Зокрема, установлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Наявність хоча б однієї із трьох ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним (постанова Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14-ц).

Будівельні роботи, здійснені забудовником ОСОБА_1 на земельній ділянці комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 установлено шляхом збільшення площі нерухомого майна з 79,5 кв.м на 120,5 кв.м, виконані без документів, що надають право виконувати будівельні роботи, а також посвідчують готовність закінченого будівництвом об`єкту, на земельній ділянці, не відведеній забудовнику для цієї мети, відтак, наявні ознаки самочинного будівництва.

Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 16.06.2021 №01-19/140, рішення про передачу у власність (надання в користування) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою не приймалося, реєстрація вказаної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою міста Одеси не здійснювалася. Аналогічні дані містить лист Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 16.05.2023 №01-19/776,803.

Відсутні дані про реєстрацію права власності/користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 й в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 333543525 від 25.05.2023).

Верховний суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18 зазначив, що правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.

Так, згідно правової позиції суду, за змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише в разі: 1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

У випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, ст. 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови».

Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України).

В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку покладення обов`язку на ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно реконструйованих приміщень та приведення земельної ділянки до стану, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1085, та договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1084.

Суд не погоджується з думкою відповідача про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі Одеської міської ради в суді у спірних правовідносинах з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно із ст.ст. 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1311 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади».

Пунктом 5 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що поняття «Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган державної влади чи місцевого самоврядування, на який покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (ч. 2 ст.140 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності (ст.143 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відносинах щодо усунення власнику відповідно до ст. 391 ЦК України перешкод, що виникли внаслідок самовільної забудови його земельної ділянки та реєстрації права на нерухоме майно внаслідок незаконних рішень, тільки власник майна (в даному випадку Одеська міська рада) може бути позивачем у справі.

Верховний суд України у своїй постанові від 19.07.2018 (справа №822/1169/17), застосовуючи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», визначив два виключних випадки, коли прокурор може представляти інтереси держави, а саме:

- якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" здійснення такого захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача (така ж правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 04.04.2019 № 914/882/17, від 22.10.2019 № 926/979/19).

Відповідно до позиції Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, сам факт незвернення до суду органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту державних інтересів, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, невжиття органом, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, заходів щодо звернення до суду з належним способом захисту є обставиною, що виправдовує звернення прокурора з позовом до суду та дозволяє виконати субсідіарну роль, з метою поновлення інтересів держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначає, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. При цьому, розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Так, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Тобто, прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду. Вказана позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 за №912/2385/18.

Малиновською окружною прокуратурою на адресу Одеської міської ради листом від 05.05.2022 №51-2291вих-23 скеровано лист, в якому вказано про порушення, допущені під час реєстрації права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , порушення прав територіальної громади міста Одеси, а також запитувалась інформації щодо вжиття заходів реагування на такі порушення.

Відповідь на цей лист надано Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за вих.№01-3/155-Г від 07.07.2022.

Відповідно до цієї відповіді, Управлінням до Малиновського районного суду м. Одеси подано позовну заяву до ОСОБА_1 , державного реєстратора Великодолинської селищної ради Мельник Т.І. про скасування рішення державного реєстратора та приведення самочинно реконструйованого об`єкту до первинного стану (справа № 521/11013/20).

Листом від 01.05.2023 за вих. № 51-3612вих-23 на адресу Одеської міської ради прокурором спрямовано лист із переліком порушень, допущених під час реконструкції нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відповідної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, а також порушення у зв`язку з цим права власності на земельну ділянку територіальної громади міста Одеси. Одночасно, запитано інформацію щодо вжиття заходів реагування на такі порушення.

Відповідь на цей лист за дорученням Одеського міського голови надано Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради за вих.№01-19/776,803 від 16.05.2023. Згідно цього листа, 01.07.2020 до Юридичного департаменту ОМР надійшов лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо порушень за зазначеною адресою. Юридичним департаментом спрямовано запити для формування належної доказової бази, однак вже 14.07.2020 Управлінням самостійно подано до Малиновського районного суду міста Одеси позовну заяву.

Відтак, суд вважає, що прокурором виконано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та підтверджено підстави для представництва інтересів Одеської міської ради.

Також суд не погоджується з думкою відповідача про віднесення цього спору до публічно-правового, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження .

За вимогами статті 2 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; аб о хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

У постанові Великої палати Верховного суду від 20 червня 2018 року № 821/592/16 судом зроблено висновок, про те, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У постанові від 04 вересня 2018 року в межах справи № 823/2042/16 Велика Палата Верховного суду, з метою формування єдиної правозастосовчої практики, відступивши від попередніх постанов Верховного суду, вказала, що у справах про скасування державної реєстрації права вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору. При цьому, суд влучно зазначив, що «… скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів».

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом : відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказані можливі способи усунення таких порушень, яких може вимагати законний власник, а саме: шляхом оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інших правочинів, а також вимагаючи повернути майно.

Відтак, ініційований прокурором спір є приватноправовим та підлягає розгляду судом цивільної юрисдикції.

Щодо доводів відповідача про недопустимість як доказів акту перевірки від 13.03.2020 № 000370, складеного Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та акту обстеження від 18.01.2021.

Верховний Суд в постановах від 19 липня 2023 року по справі № 420/4807/19, від 23.09.2020 у справі № 826/3132/17 зазначив, що оцінка акта перевірки (обстеження), в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки (обстеження), може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Проте, судом цивільної юрисдикції не вирішується спір щодо оскарження рішення, прийнятого УДАБК Одеської міської ради на підставі такого акта. Оцінка дій чи бездіяльності органу контролю під час проведення перевірки не є предметом розгляду справи № 521/24879/23.

Крім того, зміст акту перевірки від 13.03.2020 № 000370 підтверджено документами щодо реєстрації права власності та документами, що стали підставою для цієї реєстрації, дослідженими в ході судового розгляду.

Щодо допустимості акту обстеження від 18.01.2021.

Актом від 18.01.2021 обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси з матеріалами фотофіксації засвідчено обстеження об`єкта будівництва, відповідно до вимог п. 5 Порядку взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань, пов`язаних із виявленням самочинного будівництва у місті Одесі та вжиттям заходів реагування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 135 від 29.03.2018.

Відповідно до статей 31, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року № 671 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю», з метою підвищення ефективності взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань, пов`язаних з виявленням самочинного будівництва та здійсненням на території міста Одеси державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до вимог чинного законодавства України, виконавчий комітет Одеської міської ради затвердив Порядку взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань, пов`язаних із виявленням самочинного будівництва у місті Одесі та вжиттям заходів реагування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 135 від 29.03.2018.

Наведений Порядок є чинним та не скасований.

П. 1 Порядку покладає обов`язок на всі уповноважені органи Одеської міською ради, в тому числі на Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, своєчасно реагувати на факти самочинного будівництва.

При цьому, відповідно до п. 5 Порядку, за необхідності районна адміністрація Одеської міської ради спільно з представником відповідного комунального підприємства житлово-комунального сервісу Одеської міської ради та, за можливістю, із залученням представника особи, яка виявила факт самочинного будівництва, проводить обстеження об`єкта будівництва, про що складає акт (за формою, що додається) та здійснює фотофіксацію.

Порядок № 135 не передбачає обов`язковий склад учасників огляду а також не передбачає участь власника об`єкту самочинного будівництва.

Як вбачається з акту обстеження від 18.01.2021, до обстеження були залучені уповноважені представники УДАБК Одеської міської ради, Малиновської райдержадміністрації ОМР, представник Департаменту комунальної власності ОМР. У ході обстеження лише відбулась фіксація об`єкту на місцевості та її фотофіксація на місці зовні.

Таким чином, суд не вбачає акт від 18.01.2021 обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси з матеріалами фотофіксації неналежним доказом, оскільки його проведення та складання передбачено Порядком взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань, пов`язаних із виявленням самочинного будівництва у місті Одесі та вжиттям заходів реагування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 135 від 29.03.2018.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим, вимоги заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси законними та знайшли своє підтвердження в наявній у справі матеріалах і досліджених судом доказах.

Отже, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги прокурора, визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. (індексний номер рішення 50346043 від 20.12.2019) про реєстрацію змін до права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01) та зобов`язати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) звільнити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно реконструйованих приміщень та приведення земельної ділянки до стану, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1085, та договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1084.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі питання щодо розподілу судових витрат.

Судовий збір по справі складає 5 368 гривень, які були сплачені Одеською обласною прокуратурою 12.07.2023 за подачу позову на підставі платіжної інструкції № 1375 та 1 342 гривень, сплачені 12.07.2023 за подачу заяви про забезпечення позову на підставі платіжної інструкції № 1376.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ст. ст. 376, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 82, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси (вул. Головківська, 1, м. Одеса, 65091, ) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (пл. Думська, 1, м. Одеса, 65026, ) до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009; ), про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до права власності, звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно добудованого об`єкту та приведення земельної ділянки до попереднього стану задовольнити. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. (індексний номер рішення 50346043 від 20.12.2019) про реєстрацію змін до права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01). Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) звільнити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно реконструйованих приміщень та приведення земельної ділянки до стану, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1085, та договору купівлі-продажу від 12.07.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за № 1084. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Одеської обласної прокуратури (адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, код отримувача за ЄДРПОУ- 03528552; рахунок отримувача: UA0000564; банк отримувача: ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101) сплачений судовий збір в розмірі 6 710 гривень. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 20 грудня 2024 року.

Суддя: Д.Д. Громік