Справа № 509/5452/24
Провадження № 2/517/305/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року с-ще Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Хасанової С.Т.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка клопотання представника відповідачки адвоката Морозової Ольги Станіславівни про направлення справи за підсудністю у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу, витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, -

встановив:

17 вересня 2024 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу, витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справі було присвоєно єдиний унікальний номер: 509/5452/24 (а.с. 26).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 вересня 2024 року цивільну справу № 509/5452/24 передано за територіальною підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області. Вказана ухвала набрала законної сили 05 жовтня 2024 року (а.с. 28-29).

15 жовтня 2024 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Овідіопольського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа № 509/5452/24 (а.с. 35).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року цивільну справу № 509/5452/24 передано за територіальною підсудністю до Фрунзівського районного суду Одеської області. Дана ухвала набрала законної сили 05 листопада 2024 року (а.с. 38).

15 листопада 2024 року до Фрунзівського районного суду Одеської області з Роздільнянського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа № 509/5452/24 (а.с. 42).

Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», 15 листопада 2024 року за запитом судді у справі № 509/5452/24 на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 908428 з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки (а.с. 45).

Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 25 грудня 2024 року о 08 год 30 хв. (а.с. 47).

26 листопада 2024 року від представника відповідачки - адвоката Морозової О.С. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшло клопотання про направлення цивільної справи за підсудністю (а.с. 54-55). У клопотанні зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідачка ОСОБА_1 з 2009 року постійно мешкає на території Авангардівської територіальної громади в АДРЕСА_1 , а не за місцем реєстрації. Суди надсилаючи цивільну справу за підсудністю не врахували вказаного (ухвали були постановлені за відсутності відповідачки). Реалізуючи наведені вище приписи цивільно-правового законодавства позивачем було подано позовну заяву саме за місцем фактичного проживання відповідачки до Овідіопольського районного суду Одеської області. Отже, враховуючи довготривале проживання позивачки на території Авангардівської територіальної громади в с. Нова Долина, представник позивача вважає, що цивільна справа № 509/5452/24 підсудна Овідіопольському районному суду Одеської області, а тому просить направити її до вказаного суду.

У судове засідання представник відповідачки адвокат Морозова О.С. не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась належним чином (а.с.53).

У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась належним чином (а.с. 51). Водночас через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надала заяву, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 59).

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 58).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання представника відповідачки адвоката Морозової Ольги Станіславівни про направлення справи за підсудністю, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до Конвенції, ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 509/5452/24 на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 908428 від 15 листопада 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 45).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 24 червня 2024 року по справі № 554/7669/21 наголосила, що в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи немає правового значення. Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Отже, цивільним процесуальним кодексом передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення для визначення підсудності справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Зазначена справа не належить до виключної підсудності іншого суду, склад відповідачів не змінювався. Предметом позову є відшкодування в порядку регресу, витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Отож, на підставі викладеного вище, вбачається, що дана справа підсудна Фрунзівському районному суду Одеської області, а підстав, передбачених ст. 31 ЦПК України, для передачі справи за територіальною підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області суд не вбачає.

За таких обставин у задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката Морозової О.С. про направлення цивільної справи за підсудністю необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 27, 31, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката Морозової Ольги Станіславівни про направлення справи за підсудністю у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу, витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: