Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2818/21
Провадження № 2/553/119/2023
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
19.12.2024м. м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючої судді - Крючко Н.І.,
при секретарі - Михальченко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року цивільну справу № 553/2818/21 направлено до Ленінського районного суду м. Полтави для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про здійснення поділу майна, квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме вирішення питання щодо іншої 1/2 частини квартири та визначено термін усунення вказаних недоліків у місячний строк з моменту надходження справи до суду першої інстанції.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 23 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 2 000,00 грн..
В судове засіданні учасники судового процесу не з`явились, у відповідності до ст. 270 ЦПК України, неявка останніх не є обов`язковою.
Частиною 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином з урахувань норм процесуального права, суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності учасників судового процесу, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвали рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом 10 днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 4 статті 270 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засіданні осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11.01.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 26 липня 2013 року, Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 8).
В позові позивачем ОСОБА_1 вказувалось про те, що за час перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира за адресою АДРЕСА_1 .
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Положеннями частин 3,4 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісної власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
За правилами ст. 6 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 вказувала, що спірна квартира за адресою АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до рішення суду від 23 серпня 2023 року визнано спірну квартиру об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та даним рішенням суду визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину спірної квартири.
Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що спірна квартира була придбана під час шлюбу та належить на праві спільної сумісної власності подружжю, тому наявні підстави для визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. 270 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 368 ЦК України, ст.ст. 63, 69, 70 СК України, суд
В И Р І Ш И В:
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Леніського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко