Справа № 638/2228/22
Провадження № 2/638/855/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору комісії недійсним,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить визнати договір комісії від 01 липня 2004 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 липня 2004 року між ним та ТОВ фірмою Консоль ЛТД був укладений договір про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку № 2508/23-10 (р), внаслідок якого він набув права власності на 3-х кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 . 17 грудня 2019 року ОСОБА_3 було подано заяву до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за договором комісії. До позовної заяви було долучено договір комісії, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 01 липня 2004 року. Ознайомившись з вказаним договором, ОСОБА_2 зрозумів, що даний договір є недійсним, оскільки у цьому договорі не були дотримані істотні умови, що визначені для договорів комісії ч. 3 ст. 1012 ЦК України. Крім того зазначив, що грошові кошти, які вносилися ОСОБА_2 за договором про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку, надавалися йому батьком ОСОБА_4 , бабусею з дідусем ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 07 листопада 2023 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 31 березня 2023 року зобов`язано ОСОБА_3 надати до суду з метою дослідженняя оригінал договору комісії на укладення договорів про сумісну діяльність у пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку від 01 липня 2004 року, укладенго між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

05 січня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що в договорі комісії чітко та послідовно зазначені всі юридичні дії, які повинен був виконати Комісіонер від свого імені та за рахунок Комітента. Істотні умови договору комісії були дотримані та договір комісії на укладання договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку від 01 липня 2004 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем був укладений відповідно до чинного законодавства України. Крім того, зазначає, що позивачем не надано ніяких підтверджуючих документів про надання йому коштів для внеску за договором про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку від батька, діда та баби.

Також зазначила, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року в позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права вланості на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було відмовлено. Таким чином вказана квартира залишилась в приватній власності позивача. Отже, просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений, причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути цивільну справу за наявними у справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.07.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір комісії на укладення договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку №б/н від 01.07.2004 року.

Відповідно до умов вищезазначеного договору комісії ОСОБА_2 , по договору - Комісіонер, зобов`язався за винагороду від свого імені та за рахунок Комітента, здійснити певні юридичні дії, а саме: 1) укласти з третьою особою ТОВ фірмою «КОНСОЛЬ ЛТД» договори про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку; 2) сплачувати від свого імені та за рахунок Комітента квитанції про сплату пайових внесків; 3) підписати від свого імені та за рахунок Комітента Акт про виконання «Договору...» по будівництву об`єкта ж/б по АДРЕСА_2 ; 4) надати всі документи Комітенту для оформлення права власності на квартиру, що стала предметом договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 ;

Відповідно до пункту 1.2. вищезазначеного договору комісії роботи по даному договору комісії, що будуть проведені Комісіонером, створювали правові наслідки для Комітента.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується придбати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач зазначає, що в договорі комісії від 26 липня 2004 року всупереч ч. 3 ст. 1012 ЦК України відсутні будь-які умови чи характеристики (вартість, розмірі та інше) квартири, яка стала предметом договорів про сумісну діяльність в пайовій участі, в будівництві багатоквартирного житлового будинку, тому в договорі відсутні істотні умови .

Між тим, у даному випадку такі доводи є неправомірними та не впливають на виконання сторонами умов укладеного договору комісії, оскільки цей договір комісії укладався на стадії будівництва багатоквартирного житлового будинку, під час якого можливе індивідуальне перепланування кімнат у квартирі, що тягне зміну загальної площі тощо.

В свою чергу, судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 23 жовтня 2023 року.

У зазначеному вище рішенні судом встановлено, що 26 липня 2004 року ОСОБА_2 уклав від свого імені з ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» договір №2511/23-11 (п.р) про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , за умовами якого пайовик зобов`язався в якості свого вкладу у спільну діяльність в дольовій участі в будівництві внести грошові кошти (пай) в розмірі - екв. 7560 доларів США на момент внесення поетапно, згідно графіком (п. 3.1 договору). Фірма зобов`язалась в якості свого вкладу у спільну діяльність виділити пайовику його долю у виді нежитлових приміщень для обслуговування квартири (комірок) на 4-му поверсі, буд. № 9-11 в першому під`їзді, загальною проектною площею 25,2 кв.м (п. 3.2 Договору).

Таким чином, дана обставина підтверджує той факт, що договір комісії від 01 липня 2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мав передбачати визначення у договорі технічні характеристики квартири, оскільки такий договір укладений на стадії початку будівництва будинку.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що посилання позивача на відсутність в даному договорі комісії вказаної інформації не може вважатися істотним порушенням правочину, оскільки договір комісії від 01 липня 2004 року створив правові наслідки для позивача у виді укладання ОСОБА_2 від свого імені з ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» договір №2511/23-11 (п.р) про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо доводів позивача, що грошові кошти, які вносилися ОСОБА_2 за договором про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку будинку надавались йому батьком, дідом та бабою, суд, відхиляє такі доводи як підставу визнання договір комісії від 01 липня 2004 року недійсним, оскільки всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем такі доводи жодними доказами не підтверджені.

Згідно з квитанціями №1624, 1625, 1623, 2449, 2450, 609133, 740858, 083106, 742314, 084466, 740884, 743627, 423308 ОСОБА_2 протягом періоду з червня 2004 року по червень 2006 року вніс на рахунок ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» свою долю згідно з договорами від 26.07.2004 року.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 31 березня 2023 року зобов`язано ОСОБА_3 надати до суду з метою дослідженняя оригінал договору комісії на укладення договорів про сумісну діяльність у пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку від 01 липня 2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Представником відповідача у судовомому засіданні було зазначено, що відповідачка на даний час проживає в АР Крим, тому надати оригінал договору комісії не має можливості. Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній доказами, тобто засвідченою позивавачем копією договору комісії.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відсутні підстави для визнання договору комісії, укладеного 01 липня 2004 року між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 недійсним.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору комісії недійсним у зв`язку з їх недоведеністю та необгрунтованістю.

Розподіл судових витрат здійснено на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору комісії недійсним відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 26.12.2024 .

Суддя Л.М. Рибальченко