Справа № 129/2549/24
Провадження по справі № 2/129/1077/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2024 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Капуша І.С.,

з участю секретаря Іванченко О.В.,

представника позивача адвоката Долі О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на непрацездатну дружину,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2024 р. до суду заявлено змінений 06.11.2024 р. позов, у якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь для утримання їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття, стягнення аліментів за попереднім рішенням припинити, крім цього просила стягувати з ОСОБА_2 , на її користь, як на непрацездатну дружину, інваліда III групи, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21 від 02.02.2022 р. з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно стягуються аліменти в розмірі по 1800 грн. на кожну дитину, з моменту прийняття попереднього рішення про стягнення з відповідача аліментів істотно збільшилися витрати на утримання дітей та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з нього аліментів на утримання їх спільних дітей їй не вистачає, що порушує їх право на отримання належного матеріального забезпечення (утримання) від батька, який є військовослужбовцем та має стабільний дохід, що свідчить про можливість сплати аліментів, але добровільно свій обов`язок по утриманню дітей не виконує.

Щодо стягнення аліментів на її користь, як на непрацездатну дружину, інваліда III групи, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК зазначила, що у відповідності до ст. 75, 76 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи III групи. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ N?026194 від 04.10.2022 року ОСОБА_1 з 25.06.2015 року (зазначено в індивідуальній програмі реабілітації інваліда №1032 від 25.06.2015 р. та №1253 від 04.10.2022 р.) є інвалідом 3 групи з діагнозом С73 онкологічне захворювання.

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД №180039 від 05.11.2024 року та Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1742 від 05.11.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі інвалідності ІІІ групи, встановленої з 25.06.2015 року, інвалідність встановлена на строк безтерміново.

Щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та утримання колишньої дружини, як на непрацездатної дружини, інваліда III групи, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, зазначила, що на сьогодні у відповідача ОСОБА_2 змінився матеріальний стан, 08.10.2022 року згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №435 від 08.10.2022 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для проходження військової служби по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . В подальшому - звільнений згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2024 р. №186-РС у запас на підставі підпункту «Г», через перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, оскільки він зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 та у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась донька ОСОБА_6 , яка теж перебуває на його утриманні.

Вказала, що згідно ст. 26 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», Постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, військовослужбовцям, які звільнені з військової служби на підставі п.п. «г» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) - у зв?язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років - враховуючи вислугу років у Збройних Силах, використану або не використану щорічну основну відпустку виплачується: одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 40% місячного грошового забезпечення, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія, компенсація за невикористану щорічну відпустку, а тому у відповідача є можливість сплачувати аліменти у бажаному позивачкою розмірі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки стягувані аліменти за рішенням Гайсинського районного суду від 02.02.2022 року по справі №129/2853/21 не забезпечують належного утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 2008 р.н. та ОСОБА_8 , 2015 р.н., у зв?язку з зміною (покращенням) матеріального становища платника аліментів, має має офіційне працевлаштування та офіційний значний дохід, а також у зв?язку з непрацездатністю дружини, позивач ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду з даною (зміненою) позовною заявою.

08.08.2024р. ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

08.10.2024р. від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на позовну заяву та 02.12.2024р. заперечення на змінену позовну заяву від 06.11.2024р., в яких відповідач змінені позовні вимоги визнав частково, а саме просив постановити рішення, яким стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільних дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на непрацездатну дружину, інваліда III групи, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно відмовити.

Заперечення обґрунтував тим, що він дійсно я є рідним батьком їх спільних дітей: дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області по справі №129/2853/21 від 02.02.2022 року, з нього на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 1800 грн. на кожну дитину щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказав, що відповідно до довідки №11623/22.10-30 від 10.09.2024р. виданої заступником начальника Гайсинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), станом на 01.09.2024р. заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №129/2853/21 від 15.02.2022р. у нього відсутня.

Просив врахувати, що 08.11.2023р. між ним та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстровано шлюб, та 18.07.2024р. у них, у зареєстрованому із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 шлюбі народилася дитина: донька ОСОБА_6 , батьком якої є він.

Щодо покращення його майнового стану зазначив, що він дійсно перебував у лавах Збройних Сил України, однак відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №251 від 29.08.2024р., його звільнено із військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 31.07.2024р. №186-РС у запас на підставі підпункту «г», через перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років та надав суду виписку із карти за період з 01.07.2024 по 30.09.2024, відповідно до якої він отримував дохід: 13.07.2024р. від В/Ч НОМЕР_3 - заробітну плату в розмірі 20249,43грн., 13.08.2024р. - 20249,43грн., 14.09.2024р. - отримав останню виплату при звільненні 49045,40грн., після чого відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 21.11.2024р. він за період 3-го кварталу не отримав жодного доходу, зазначених дохід на його думку не може забезпечити їх дітей в розмірі визначеному позивачкою, в тому числі в розмірі всіх видів його доходу для утримання колишньої непрацездатної дружини, інваліда ІІІ групи, щомісячно та безтерміново, як це визначено довідкою МСЕК.

Зазначив, що на даний час він роботи не має, стабільного доходу теж не має, має нерегулярний мінливий дохід працюючи по найму, разом з тим, зазначив, що на його утриманні перебуває дружина, яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку та малолітня дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Щодо збільшення розміру стягуваних з нього аліментів на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання їх спільних дітей він погоджується, однак, враховуючи вищевикладене просив стягувати з нього на користь позивачки для утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 4000 грн. на двох дітей, щомісячно.

Щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 , аліменти на непрацездатну дружину, інваліда III групи, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК, то вимоги в цій частині позову він не визнає у повному обсязі, оскільки аналіз норм статей 75 і 76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги.

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що особа є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Зазначив, що саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

Зазначив, що в даному випадку на позивачку покладається обов`язок доказування обставин щодо встановлення їй непрацездатності або під час шлюбу зі мною, відповідачем по справі, або ж протягом року після розірвання шлюбу; доведення її потреби в матеріальній допомозі та доказування можливості надання відповідачем такої матеріальної допомоги.

Водночас звернув увагу, що позивачка відповідно до чинного законодавства отримує пенсію по інвалідності, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для осіб, які втратили працездатність, встановлено наступний розмір прожиткового мінімуму: з 1 січня 2024 року 2361 гривні, а тому позивачка хоча і є інвалідом 3 групи, інвалідність їй була встановлена в період перебування у шлюбі із ним, втім вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України, а тому позивачкою не доведено передбачених статтею 75 Сімейного кодексу України підстав для стягнення з мене коштів на її утримання.

Вказав, що з урахуванням всіх обставин справи та наявних доказів у нього немає можливість надання матеріальної допомоги колишній непрацездатній дружині інваліду 3 групи.

10.12.2024р. від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Долі О.А. надійшла відповідь на заперечення ОСОБА_2 від 02.12.2024р. в яких вона просила змінені позовні вимоги задовільнити у повному обсязі, оскільки відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних доказів неспроможності утримувати неповнолітніх дітей в розмірі визначеному ОСОБА_1 та неспроможність надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині, непрацездатність якої виникла за період перебування у шлюбі. Зазначила, що позивачка ОСОБА_1 дійсно отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2980грн., однак в силу своїх можливостей, фізичного стану та обставин не може забезпечувати їх спільних дітей у достатньому для них рівні, а також забезпечувати себе у зв`язку із її непрацездатністю, а тому вимушена просити суд збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів, а також стягувати з останнього на користь позивачки аліменти на непрацездатну дружину, інваліда ІІІ групи в розмірі частини всіх видів доходів відповідача, інвалідність якої виникла в період зареєстрованого шлюбу із відповідачем.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Доля О.А. в судовому засіданні вимоги зміненої позовної від 06.11.2024р. підтримала у повному обсязі, просила задовільнити з підстав викладених у зміненій позовній заяві та відповіді на заперечення від 10.12.2024р.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 11.12.2024р. через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у своїх запереченнях.

З урахуванням позиції сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Дослідивши матеріали справи, доведено, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21 від 02.02.2022 р. з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно стягуються аліменти в розмірі по 1800 грн. на кожну дитину, що суттєво менше ніж необхідний і достатній розмір аліментів для дітей відповідного віку і стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільних дітей позивачці не вистачає, що порушує права неповнолітніх дітей; відповідач на даний час не працює, має нерегулярний мінливий дохід та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дружину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку, однак має можливість щомісячно сплачувати позивачці аліменти для утримання неповнолітніх дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття.

Крім цього, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №026194 від 04.10.2022 року ОСОБА_1 з 25.06.2015 року є інвалідом 3 групи з діагнозом С73 онкологічне захворювання.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД №180039 від 05.11.2024 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №1742 від 05.11.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі інвалідності 3-ї групи, встановленої з 25.06.2015 року, інвалідність встановлена на строк безтерміново.

Спірні правовідносини регулюються.

Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Положення ст.192 Сімейного кодексу України, регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст.192 СК України, наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки стягуваних за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21 з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі по 1800 грн. на кожну дитину, недостатньо, що суттєво менше ніж необхідний і достатній розмір аліментів для дітей відповідного віку, що порушує права неповнолітніх дітей, однак відповідач має можливість щомісячно сплачувати позивачці аліменти для утримання неповнолітніх дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то необхідно з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , як на непрацездатну дружину, інваліда III групи, аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК, слід зазначити, що за положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга статті 76 СК України).

Частинами першою, другою статті 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (частина перша статті 79 СК України).

За приписами частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги.

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що особа є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій,наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

Керуючись основними положеннями про доказування і докази, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

В даному випадку на позивачку покладається обов`язок доказування обставин щодо встановлення позивачці непрацездатності або під час шлюбу з відповідачем, або ж протягом року після розірвання шлюбу; доведення її потреби в матеріальній допомозі та доказування можливості надання відповідачем такої матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2980 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для осіб, які втратили працездатність, встановлено наступний розмір прожиткового мінімуму: з 1 січня 2024 року - 2361 гривні.

Судом встановлено, що позивачка хоча і є інвалідом 3 групи, інвалідність їй була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що позивачкою не доведено передбачених статтею 75 Сімейного кодексу України підстав для стягнення з відповідача коштів на її утримання.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 12.09.2008р., згідно з яким ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_9 , батьком якої є ОСОБА_2 (а.с.10);

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 13.01.2015р., згідно з яким ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_10 , батьком якого є ОСОБА_2 (а.с.12);

- відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_10 на адвокатський запит про те, що ОСОБА_2 08.10.2022 р. призваний та направлений для проходження військової служби по мобілізації до в/ч НОМЕР_1 (а.с.17);

- рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21 від 02.02.2022 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі по 1800 грн. на кожну дитину щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9);

- довідкою Гайсинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №11623/22.10-30 від 10.09.2024р., відповідно до якої станом на 01.09.2024р. заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №129/2853/21 від 15.02.2022р. у ОСОБА_2 відсутня (а.с.33);

- копією витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №251 від 29.08.2024р., відповідно до якого ОСОБА_2 звільнено із військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 31.07.2024р. №186-РС у запас на підставі підпункту «г», через перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років (а.с.34);

- копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 08.11.2023р., відповідно до якого 08.11.2023р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.35);

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 19.07.2024р., згідно з якої у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дитина ОСОБА_6 (а.с. 36);

- довідкою №15.1-15/124 від 08.10.2024р. виданої Філією «Гайсинська СЕМД» про те, що ОСОБА_12 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с.37);

- довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААА №045937 від 25.06.2015р., відповідно до якої ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (а.с.51);

- індивідуальною програмою реабілітації інваліда №1032 від 23.06.2015р. ОСОБА_1 (а.с.52-53);

- довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААГ №026194 від 04.10.2022р., згідно з якою ОСОБА_1 повторно встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.49);

- індивідуальною програмою реабілітації інваліда №1253 від 04.10.2022р. ОСОБА_1 (а.с.50);

- довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААД №180039 від 05.11.2024р., відповідно до якої ОСОБА_1 втретє встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново (а.с.56);

- індивідуальною програмою реабілітації інваліда №1742 від 05.11.2024р. ОСОБА_1 (а.с.57-58);

- випискою з карткового рахунку ОСОБА_2 за період з 01.07.2024р. по 30.09.2024р. (а.с.75);

- відомістю з державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 21.11.2024р., відповідно до яких за 3 квартал 2024 у ОСОБА_2 відсутні джерела/суми доходу (а.с.76);

- довідкою №581 від 11.11.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_2 , відповідно до якої до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: дружина ОСОБА_12 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та син ОСОБА_14 (а.с.77);

- довідкою №0200/0207/11/608 від 05.12.2024р. Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відповідно до якої ОСОБА_1 щомісячно отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2980грн. (а.с.84).

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за даною категорією спорів, з відповідача слід стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави, та 1750,00 витрат за надання професійної правничої допомоги на користь позивачки.

Керуючись статтями 75, 76 СК України, ст. ст.10, 11, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Змінені позовні вимоги задовільнити частково.

Змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів для утримання неповнолітніх дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Гайсинського районного суду № 129/2853/21.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , аліменти для утримання дітей: дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Припинити стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , аліментів для утримання дітей: дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1750,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду, рішення суду набирає чинності після закінчення цього строку, проте в частині стягнення аліментів за один місяць допускається до негайного виконання.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2024р.

Суддя: