КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/14783/17 (провадження № 8/756/6/22)

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2065/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Кирилюк Г.М.,Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Диби О.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в порядку ст. 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КНП «Консультативно- діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що як їй стало відомо з отриманої 12 серпня 2022 року відповіді ПФУ, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, зокрема, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року.

Вказувала, що під час розгляду судом матеріалів заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення не були відомі вказані обставини, які є істотними та не були враховані під час постановлення судом ухвали, що є підставою для її перегляду у зв`язку із нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного заявник просила переглянути ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року за нововиявленими обставинами та за наслідками перегляду стягнути з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь заявника середній заробіток за період з 22 жовтня 2021 року по 04 липня 2022 року в розмірі 110 304,83 грн. (т. 5 а.с. 23-63).

У відзиві на заяву про перегляд ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами представник КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва - адвокат Шевченко Т.Ю. просила відмовити у задоволенні заяви та залишити в силі ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року (т. 5 а.с. 191-194).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено (т. 6 а.с. 17-24).

Не погоджуючись із ухвалою суду, 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу з тих підстав, що судом першої інстанції під час розгляду справи було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Зокрема судом не враховано нововиявлену обставину, що згідно відомостей ПФУ розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року, яка, на її думку, підлягає скасуванню з цих підстав, а сума стягнення має бути збільшена (т. 6 а.с. 47-64).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2022 року дану справу було призначено головуючому судді Білич І.М., судді, які входять до складу колегії: Слюсар Т.А., Коцюрба О.П. (т. 6 а.с. 116).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року (т. 7 а.с. 113).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції (т. 7 а.с. 117).

Згідно з протоколом автоматизованої зміни судової складу колегії суддів від 28 червня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Білич І.М., судді, які входять до складу колегії: Слюсар Т.А., Мостова Г.І. (т. 7 а.с. 234).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 1413/06.1-01/23 від 29 листопада 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Білич І.М. розгляд судової справи № 754/14783/17 (22-ц/824/1081/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді, входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (т. 9 а.с. 2)

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 31 січня 2024 року, замість судді Борисової О.В., яка перебуває у відпустці у зв`язку з хворобою, визначено суддю Кирилюк Г.М. (т. 9 а.с. 9)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули про розгляд справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Заявник ОСОБА_1 , відповідач КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» та його представник - адвоката Шевченко Т.Ю. були сповіщені на зазначені ними адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, про що у справі є докази. Від заявниці ОСОБА_1 надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності (т. 9 а.с. 4-12).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що вказана справа перебувала тривалий час (із 19 грудня 2022 року) на розгляді в апеляційному суді.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 423 ЦПК України, в редакції Закону чинній на час подання заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», указується, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За змістом ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 757/12964/15-ц зазначив, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи. Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 185/3384/18 дійшов висновку про те, що неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилалась на те, що їй стало відомо з отриманої 12 серпня 2022 року відповіді ПФУ, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами виходив з того, що заявником не доведено наявності нововиявлених обставин, а сама заява зводиться до переоцінки доказів, які були предметом судового дослідження під час розгляду справи.

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Про розгляд справи районним судом заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року сторони були повідомлені встановленим порядком і доводів процесуальних порушень з цих підстав подана апеляційна скарга не містить (т. 5 а.с. 137, 150-151, 166-169, 178-182).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в справі № 754/14783/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дії КРП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду № 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 222 від 07 листопада 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря - стоматолога - терапевта філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва. Поновлено ОСОБА_1 на посаді.

Стягнуто з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18 990 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог, відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року змінено в частині назви відділення, у якому поновлено позивача та зменшено розмір моральної шкоди до 10 000 грн. В іншій залишено без змін.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України задоволено. Стягнуто з КНП «Консультативно- діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 31 589 грн. 80 коп. за період з 22 жовтня 2021 року до 04 липня 2022 року (т. 3 а.с. 170-177).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України, суд першої інстанції виходив з того, що КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва не було виконано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, і оскільки зазначеним рішенням визначено середньоденний заробіток ОСОБА_1 в розмірі 182 грн. 60 коп., а затримка виконання рішення становить 173 робочих дні, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 173 х 182,60 = 31 589,80 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року апеляційну скаргу КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, подану представником Шевченко Т.Ю., залишено без задоволення. Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року залишено без змін (т. 4 а.с. 238-246).

Посилання ОСОБА_1 на те, що їй стало відомо з отриманої 12 серпня 2022 року відповіді ПФУ, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року - не є нововиявленими обставинами. Крім того, такі докази не оцінювалися судом під час розгулу заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України та є новими доказами.

Крім того, в ухвалі Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року судом при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі було взято розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 - 182 грн. 60 коп., який був визначений в рішенні Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, і яке в даному випадку не є предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Також колегія суддів не прийняла до уваги доводи ОСОБА_1 , що представництво інтересів Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району міста Києва здійснював неуповноважений представник, оскільки вказані обставини процесуальним законом не віднесені до нововиявлених.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 у заяві обставини не є нововиявленими, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 02 лютого 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Г.М. Кирилюк

В.М. Ратнікова