Дата документу 23.01.2024 Справа № 335/6663/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6663/21 Головуючий у І інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/807/286/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

секретар: Бєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова Костянтина Олександровичана заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2023 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви від 16.03.2023, до спадкоємців ОСОБА_2 : ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову зазначено, що між ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 25.05.2018, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту розміром 200 000 грн на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, ОСОБА_2 умови договору виконував неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 21.03.2021 становить 241 032,16 грн, яка складається з: 194 130 грн заборгованість за тілом кредиту, 46 902 грн заборгованість за відсотками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

Посилаючись на означені обставини, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути зі спадкоємців померлого ОСОБА_2 : ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості в розмірі 241 032,16 грн та судові витрати зі сплати судового збору.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2023 року задоволено позов АТ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.05.2018 в розмірі по 60 258,04 грн та 903,87 грн судового збору з кожного.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова К.О. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеним заочним рішенням в частині стягнення з неї заборгованості, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова К.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.05.2018 в розмірі 60 258,04 грн та 903,87 грн судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, який померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як з доньки померлого. За твердженням скаржниці, вона не є донькою померлого, не отримувала його майна у спадок, і не має відповідати за його борговими зобов`язаннями.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова К.О. оскаржує рішення суду в частині задоволення позовних вимог банку в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.05.2018 в розмірі 60 258,04 грн в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_2 , в іншій частині рішення не оскаржується та не переглядається.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Барчунінов К.О. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та відмові позовних вимог банку в цій частині.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 157), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вона є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 як його донька, а відтак, до неї перейшли обов`язки спадкодавця, що витікають з кредитного договору б/н від 25.08.2018.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з ч. 2 1281 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н від 25.05.2018 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредитну картку (а.с. 1718).

11.03.2019 ОСОБА_2 було встановлено на картку кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн., який у подальшому зменшено до 194 130,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування (а.с. 15).

Згідно з випискою за договором № б/н станом на 22.03.2021 ОСОБА_2 постійно користувався кредитною карткою, використовував кредитний ліміт, здійснював погашення кредиту та відсотків (а.с. 914).

Відповідно до розрахунків заборгованості, станом на 21.03.2021 ОСОБА_2 у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору мав заборгованість у розмірі 241 032,16 грн., яка складається з: 194 130,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 46 902,16 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 68).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02.11.2021, актовий запис № 1301.

З матеріалів спадкової справи № 115/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулись ОСОБА_4 (мати), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_5 (син).

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_1 , актовий запис № 63 зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області, у графі батько зазначено ОСОБА_7 (том 1 а.с. 244).

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 69 Закону України «Про нотаріат», Державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять інформації про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 , а матеріали спадкової справи не містять свідоцтва про право на спадщину, яке б дало підставу вважати скаржницю спадкоємицею померлого у разі письмової згоди інших спадкоємців.

Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та має відповідати перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за його борговими зобов`язаннями як спадкоємиця.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, її слід задовольнити, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2023 року в оскаржуваній частині на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю, вона має право на відшкодування судового збору, сплаченого за її подання в сумі 1355,80 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова Костянтина Олександровича задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 травня 2018 року в розмірі 60 258,04 гривень та 903,87 гривень судового збору. Прийняти у цій частині нову постанову, якою:

«Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 травня 2018 року залишити без задоволення.»

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1355 (одна тисяча триста п`ятдесят п`ять) гривень 80 копійок.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 02 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: