Справа № 211/4619/20
Провадження № 2/211/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 грудня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Андрійченко А.Ю.,

за участю: представника відповідача Щербаня В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 07 серпня 2020 року з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку у сумі 192 179,16 грн., моральної шкоди у сумі 15 000 ,00 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої йому завдано збитків, також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування вимог зазначив, що 01 грудня 2019 року о 17:30 годин ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 59 км. + 700 м. автодороги сполученням «Харків-Красноград-Перещепине», не врахувала дорожню обстановку, недотрималась безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода їх власникам. Постановою Красноградського районного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення №626/2666/19 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та зазначено, що саме внаслідок її неправомірних дій було пошкоджено автомобіль марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 . На момент дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_2 при собі було посвідчення водія відповідної категорії НОМЕР_3 , видане 09.06.2009 Криворізьким ВРЕР, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , зокрема, автомобіля марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_2 є його власником. Також відповідач мала при собі чинний внутрішній електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №156417361 від 22.04.2019, згідно якого вона застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), а зазначена страхова організація, відповідно, взяла на себе обов`язок, у випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяну ОСОБА_2 або її транспортним засобом - автомобілем марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно Звіту №18319 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 28.12.2019, виданого ФОП ОСОБА_3 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №848/17 від 28.08.2017), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 278 293 гривень 49 копійок, а матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 291 179 гривень 16 копійок. Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №156417361 від 22.04.2019, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його майну, у розмірі 100 000 гривень 00 копійок, а розмір франшизи складає 1 000 гривень 00 копійок. Тобто сума страхового відшкодування, яку має сплатити на користь позивача ПрАТ «СК «ВУСО» за шкоду, завдану з вини відповідача внаслідок використання нею джерела підвищеної безпеки, а саме забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 99 000 гривень 00 копійок. Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» також мало би бути залучене у якості відповідача у справі за цим позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а саме забезпеченим транспортним засобом - автомобілем марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є саме ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО». Однак, 15 січня 2020 року вказана вище страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану майну позивача, у сумі 99 000 гривень 00 копійок. За таких обставин, ПрАТ «СК «ВУСО» виконала свої зобов`язання за договором страхування у повному обсязі, а тому вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, до неї не пред`являються. Що стосується відшкодування завданої ОСОБА_1 шкоди самою ОСОБА_2 , то вона зобов`язана сплатити йому різницю між фактичним розміром завданої нею шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розраховуючи суму збитків, яку зобов`язана відшкодувати відповідач ОСОБА_2 за шкоду завдану з її вини, джерелом підвищеної небезпеки, позивач ОСОБА_1 виходив з наступного розрахунку: 291 179,16 99 000,00 = 192 179,16, 291 179,16 грн. сума фактично завданої матеріальної шкоди, 99 000,00 грн. сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «ВУСО», 192 179,16 гривень - сума матеріального збитку, яку зобов`язана сплатити на користь позивача відповідач. Моральна шкода, завдана ОСОБА_1 , полягає в порушені його права власності (володіння та користування). Зокрема, внаслідок пошкодження його автомобіля, він зазнав значних моральних страждань після дорожньо-транспортної пригоди, усвідомивши, що автомобіль марки Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за якусь мить перестав бути цілим та не пошкодженим і вже ніколи таким не буде. Усвідомлення цього факту до цих пір спричиняє йому тяжкі душевні муки. А найбільше його хвилює питання, де взяти кошти на ремонт автомобіля, оскільки вартість ремонту є дуже великою і на сьогоднішній день не підйомною для нього, до того ж, завдана йому шкода не покривається страховим відшкодуванням в повному обсязі, а лише на 34% від її фактичного розміру. Ця обставина негативно впливає на його самопочуття та викликає сильне душевне хвилювання. Приймаючи до уваги вищевказані вимоги цивільного законодавства, щодо умов та розміру відшкодування моральної шкоди, враховуючи обставини пошкодження автомобіля позивача, характер і обсяг його душевних страждань, істотність вимушених змін у його житті, а також значну кількість часу і зусиль, які йому необхідно витратити для відновлення його порушених прав, ОСОБА_1 вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 15 000 гривень. Що змушує його звернутися до суд з вказаним позовом.

26 жовтня 2020 року представником відповідача адвокатом Щербанем В.С. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Оскільки, по-перше, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається, як на доказ розміру матеріальної шкоди, на Звіт №18319 від 28.12.2019. Даний документ був складений оцінювачем ФОП ОСОБА_3 . Даний доказ слід визнати недопустимим. Така позиція відповідача зумовлена тим, що ФОП ОСОБА_3 не є атестованим судовим експертом автотоварознавцем. Також важливим є той факт, що експерт ухвалою суду про призначення експертизи попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а оцінювач такої відповідальності не несе. Отже, висновок експерта є більш достовірним засобом доказування суми матеріального збитку, аніж звіт оцінювача ОСОБА_3 , який є фізично особою-підприємцем. Слід зазначити, що ОСОБА_3 не є судовим експертом, що підтверджується витягом з реєстру судових експертів. Отже, ОСОБА_3 не несе ніякої відповідальності за надання завідомо недостовірного звіту. На думку представника відповідача, складання висновку не експертом призвело до помилок у процедурі огляду зазначеного автомобіля. Відтак, для визначення об`єктивного розміру матеріального збитку, існує необхідність у призначенні судової автотоварознавчої експертизи. По-друге, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Відповідно до електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 156417361 від 22.04.2019 ліміт відповідальності страховика з шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн., а франшиза 1 000,00 грн. У своєму позові ОСОБА_1 посилається на той факт, що страховик відповідача виплатив страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн., ще 15 січня 2019 року. З цього можна зробити висновок, що ПрАТ «СК «ВУСО» було відкрито страхову справу та в межах останньої страховик мав визначати розмір завданої шкоди, ринкову вартість автомобіля, вартість відновлювального ремонту та інше. Цей факт зумовлений обов`язком страховика. Тобто, після ДТП ПрАТ «СК «ВУСО» мало направити свого (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відтак, у матеріалах страхової справи мають бути відомості з приводу ринкової вартості транспортного засобу, розміру матеріального збитку та інші, на підставі яких страховик здійснив виплату страхового відшкодування. Звертає увагу суду, що позивач ОСОБА_1 матеріалів страхової справи не надавав, у позові на них не посилався. Виникають питання чому позивач не посилається на визначений страховиком матеріальний збиток та чому не надав відповідні матеріали страхової справи. Відтак, виникають сумніви з приводу достовірності наданого позивачем звіту. Отже, існує необхідність у витребуванні у ПрАТ «СК «ВУСО» всіх матеріалів страхової справи відносно ДТП, що сталося 01 грудня 2019 року між транспортними засобами Skoda Octavia д.н.з НОМЕР_2 та Skoda Fabia д.н.з НОМЕР_1 . По-третє, у своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. Представник звертає увагу суду, що жодної з перелічених у позові обставин позивач не довів належними та допустимими доказами. Відтак, вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні моральної шкоди у повному обсязі. По-четверте, на думку відповідача, заявлені судові витрати на правову допомогу є суттєво завищеними, неспівмірними зі складністю справи, нерозумними та такими, що не підлягають стягненню.

10 листопада 2020 року до суду надійшло пояснення третьої особи ПрАТ «СК «ВУСО» з додатками, відповідного до якого при винесені рішення у справі №211/4619/20 просять врахувати пояснення третьої особи, подальший розгляд справи проводити за відсутності представника ПрАТ «СК «ВУСО». 01 грудня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Skoda Fabia д.р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки Skoda Octavia д.р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до Постанови Красноградського районного суду Харківської області від 21.12.2019 у справі №626/2666/19 ОСОБА_2 було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченою ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №156417361 і при прийнятті рішення щодо виплати страхового відшкодування або про відмову у здійсненні виплати Страховик має керуватися законодавством, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума за шкоду завдану майну за полісом № 156417361 встановлена у розмірі 100 000 грн. Згідно ремонтної калькуляції №1137854 від 13.01.2020 вартість відновлювального ремонту без ПДВ складає 137 189,68 грн. 15 січня 2020 року ПрАТ«СК «ВУСО» на виконання своїх зобов`язань за Полісом №156417361 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. Розрахунок страхового відшкодування було здійснено наступним чином: 100 000 грн. (страхова сума) 1 000 грн. (франшиза) = 99 000 грн. Отже, ПрАТ «СК «ВУСО» виконано обов`язок щодо виплати страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_1 в повному обсязі.

26.01.2021 представником позивача ОСОБА_4 до суду через електронну пошту скеровано відповідь на відзив. Ознайомившись зі змістом Відзиву поданого представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на позовну заяву ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, представника вважає його необґрунтованим, невмотивованим та безпідставним, і таким, що не може бути прийнятий судом до уваги, з огляду на наступне. По-перше, в своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 представник відповідача - ОСОБА_5 зазначає, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №18319 від 28.12.2019 складений ФОП ОСОБА_3 слід визнати недопустимим доказом, оскільки, на його думку, через те, що ОСОБА_3 не є атестованим експертом автотоварознавцем, він не мав права складати такого роду звіт та через, що допустив помилки у процедурі огляду автомобіля позивача. Таким чином, посилаючись на норми статті 76 ЦПК України, представник відповідача Щербань В.С. помилково вважає, що позивачем ОСОБА_1 було порушено порядок одержання доказу, який встановлено законом (ЦПК України). Однак, з такими висновками представника відповідача ОСОБА_5 не можливо погодитись, оскільки, окрім висновку експерта, про який веде мову представник відповідача, законодавець визначає ще й такий вид доказу, як письмовий доказ, яким, у свою чергу, і є Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, № 18319 від 28.12.2019, складений ФОП ОСОБА_3 . Приймаючи до уваги вищевикладені правові норми, можна дійти обґрунтованого висновку, що чинним законодавством України чітко визначений вид шкоди, який підлягає відшкодуванню у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відновлювальний ремонт. Що ж стосується самого механізму визначення вартості такого ремонту, то він встановлений «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженою Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна Україна №142/5/2092 від 24.11.2003 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (зі змінами) (далі - Методика), про що зазначено у пункті 1.2. Методики, згідно якого: «Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості; колісних-транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ». При цьому, не можна не взяти до уваги, що згідно пункту 1.3. Методики: «Вимоги Методики обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами під час оціночної діяльності під час оцінки КТЗ випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин». Беручи до уваги вищевикладені правові норми, представник хоче ще раз надати оцінку доводам представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 стосовно того, що Звіт №18319 від 28.12.2019 є недопустимим доказом, з огляду на правові норми закріплені у частині 1 статті 78 ЦПК України, які і визначають, який саме доказ с недопустимим. Так, згідно частини 1 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України: «Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом», тобто законодавець чітко встановлює підстави визнання доказу недопустимим - це порушення порядку його отримання всупереч вимогам закону і ця підстава є вичерпною. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 є оцінювачем, тобто є суб`єктом оціночної діяльності, а отже має право оцінювати розмір відвовлювального ремонту та встановлювати розмір матеріальної шкоди, які завдані власнику КТЗ в наслідок йото пошкодження. Право ОСОБА_3 на здійснення відповідної оціночної діяльності та вчинення відповідних оціночних дій підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №4720 від 12.07.2006, Кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача №4179 від 04.03.2006, Сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності №848/17 від 28.08.2017, Посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача серії МФ №6201-ПК від 04.07.2018, а отже Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, № 18319 від 28.12.2019, складений ФОП ОСОБА_3 - є єдиним допустимим доказом розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок пошкодження його автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відносно доводів представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 стосовно того, що складання висновку не експертом призвело до помилок у процедурі огляду автомобіля позивача ОСОБА_1 , зокрема, автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що виразилося у відсутності відповідача ОСОБА_2 при огляді зазначеного автомобіля, оскільки остання, не була повідомлена про такий огляд, представник хоче зазначити, що пунктом 5.2. Методики встановлено: «У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату», тобто законодавець не встановлює обов`язку замовника дослідження, в даному випадку позивача ОСОБА_1 , викликати для участі у огляді свого пошкодженого автомобіля відповідача ОСОБА_2 , він лише зазначає про можливість такого виклику у разі потреби, при цьому не зазначаючи в чому ж таки виражається ця потреба. Таким чином, відсутність відповідача ОСОБА_2 при огляді автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 , ніяким чином не спростовує дійсності Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №18319 від 28.12.2019, складеного ФОП ОСОБА_3 . Крім того, у своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_5 зазначає.: «Відповідно до «Приложения №1 к заключению №18319 от 28.12.2019, оцінювач ФОП ОСОБА_3 заповнював таблицю « ІНФОРМАЦІЯ_1 , вследствие имеющихся коррозионных повреждений, повреждений обивки и нарушения лакокрасочного покрытия». У цій таблиці застосовувалося відсоткове значення зниження вартості автомобіля в залежності від стану складових частин автомобіля. Тобто, на думку оцінювача ОСОБА_7 , автомобіль який використовується за призначенням понад п`ять років знаходиться в ідеальному стані. Оцінювач ОСОБА_3 , діючи за замовленням клієнта ОСОБА_8 , прийняв усі значення за 0%. Перевірити стан пошкоджень за наданими фото неможливо. А, отже, чи правильно оцінювач прийняв відсоткове значення у розмірі 0% піддаю великому сумніву» - згідно оригіналу українською та російською мовою. Річ у тому, що насправді у цій таблиці мають зазначатися фактори, що впливають на збільшення або зменшення вартості КТЗ, якщо такі є. Тобто у разі відсутності таких факторів, відсоток збільшення або зменшення вартості КТЗ рівний нулю, як у даному випадку зазначено у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №18319 від 28.12.2019. Таким чином, розраховуючи ринкову вартість автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та встановивши відсутність факторів, що впливають на збільшення або зменшення вартості КТЗ, оцінщик ОСОБА_9 , діючи відповідно до вимог Методики, склав законний та вмотивований Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №18319 від 28.12.2019. До речі, таблиця «Проценты дополнительного уменьшения стоимости транспортных средств, вследствие имеющихся коррозионных повреждений, повреждений обивки и нарушения лакокрасочного покрытия», про яку зазначає представник відповідача ОСОБА_5 стосується лише визначення ринкової вартості КТЗ і ніяк не впливає на вартість відновлювального ремонту та розмір матеріальної шкоди зокрема. По-друге, у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 хибно вважає, що, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», а зазначена страхова організація здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача ОСОБА_1 у сумі, визначеній Внутрішнім електронним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №156417361 від 22.04.2019, згідно якого відповідач ОСОБА_2 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , то при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування завданої позивачу ОСОБА_1 шкоди, останній зобов`язаний був надати матеріали страхової справи та посилатися саме на визначений страховиком розмір шкоди. Однак, з такими висновками представника відповідача - ОСОБА_5 не можливо погодитись, оскільки матеріали страхової справи не містять належного документу, який міг би підтверджувати розмір завданої позивачу ОСОБА_1 шкоди, адже ремонтна калькуляція, надана ПрАТ СУ «ВУСО» в розумінні пункту 4.3. Методики не є документом, який складають суб`єкти оціночної діяльності (оцінщики, експерта) за результатам проведення оцінки, а отже, не може бути належним доказом, розміру матеріальної шкоди. До того ж, норми чинного законодавства України, які регулюють правовідношення в сфері відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, не містять жодної правової норми, яка б зобов`язувала позивача, при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтверджувати розмір завданої йому шкоди саме матеріалами страхової справи, і сам представник відповідача такої не зазначає, що зводить його тлумачення до балачок. Приймаючи до уваги все вищевикладене, представник ОСОБА_4 вважає, що Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , доданий представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 у цивільній справі № 211/4619/20 - не спростовує правомірність заявлених позивачем вимог, а лише свідчить про незнання відповідачем ОСОБА_2 та її представником положень діючого Цивільного процесуального кодексу України, а також норм матеріального права, що регулюють данні відносини.

Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023, справу розподілено на суддю Юзефовича І.О. у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_11

01 березня 2023 року до суду надійшло повідомлення судового експерта Чивчиша О.П. про неможливість дачі висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №211/4619/20.

Ухвалою суду від 10 березня 2023 року поновлено провадження та прийнято справу до розгляду, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Щербань В.С. заперечував проти задоволення позову, так як позовні вимоги є необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника ОСОБА_4 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до пояснення від 10.11.2020 представник ОСОБА_12 просив розгляд справи проводити за відсутності представника страхової компанії.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску (а.с. 9 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.12.2019 серії БД №249210, 01.12.2019 о 17 год. 30 хв. на 59 км. + 700 м. автодороги сполученням «Харків-Красноград-Перещепине», ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, недотрималася безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 10). Своїми діями водій ОСОБА_2 порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Красноградського районного суду Харківської області від 21.12.2019 у справі про адміністративне правопорушення №626/2666/19 ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 11).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону №85/96-ВР).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу до Європейського Союзу, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи щодо підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон №1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV.

Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV).

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас у Законі №1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц, провадження №14-27цс21.

Як встановлено судом у судовому засіданні та не оспорюється сторонами у справі, цивільна правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №156417361. Страхова сума за шкоду завдану майну встановлена у розмірі 100 000 грн., франшиза 1 000,00 грн. (а.с. 55).

Згідно ремонтної калькуляції №1137854 від 13.01.2020 вартість відновлювального ремонту без ПДВ складає 137 189,68 грн., з ПДВ 164 627,62 грн. (а.с. 107-112).

ПрАТ«СК «ВУСО» стверджує, що 15.01.2020 на виконання своїх зобов`язань за Полісом №156417361 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. Розрахунок страхового відшкодування було здійснено наступним чином: 100 000 грн. (страхова сума) 1 000 грн. (франшиза) = 99 000 грн. Даний факт також не заперечується позивачем та підтверджено ним у позовній заяві, тому не підлягає доказуванню.

Суд зауважує, що ПрАТ«СК «ВУСО» було узгоджено суму страхового відшкодування та позивачу сплачено 99 000,00 грн., ОСОБА_1 не оскаржувалась вартість відновлювального ремонту, визначена страховою компанією, не заявлялися клопотання щодо повторного проведення експертизи.

Натомість позивач 05.12.2019 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , який, у свою чергу, не є судовим експертом, для проведення оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу.

Згідно Звіту №18319 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 28.12.2019, виданого ФОП ОСОБА_3 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №848/17 від 28.08.2017), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 278 293 гривень 49 копійок, а матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 291 179 гривень 16 копійок (а.с. 12-54).

Треба зауважити, що оцінка вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 28.12.2019 була проведена ФОП ОСОБА_3 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, тому суд вважає зауваження представника відповідача слушним та таким, що потребує на увагу. Також суд приймає до уваги заперечення сторони відповідача стосовно того, що ФОП ОСОБА_3 не є судовим експертом, вважаючи його обґрунтованим.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.12.2023 № 759/28079/21, у випадку узгодження суми страхового відшкодування між страховиком та потерпілим, останній немає права в майбутньому вимагати зміни розміру виплати, як і вимагати з винуватця різниці між збитком і межами відповідальності страховика.

Страхувальник відшкодовує різницю між страховою виплатою та завданим збитком, якщо розмір завданого збитку складається з платежів, які не покриваються страховою компанією. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 27.12.2023 № 359/8500/19; від 20.12.2023 № 450/446/16-ц.

Отже, з огляду на викладене вище, враховуючи правові позиції Верховного Суду, суд вважає, що при визначенні суми матеріальної шкоди, яка є різницею між страховим відшкодуванням та сумою завданого збитку, необхідно керуватися ремонтною калькуляцією №1137854 від 13.01.2020, згідно якої вартість відновлювального ремонту з ПДВ становить 164 627,62 грн. Оскільки при підписанні заяви на виплату ОСОБА_1 погодився з розміром такої виплати, а страховик виплатив узгоджену суму страхового відшкодування, але в межах страхового полісу 99 000,00 грн.

Таким чином, виходячи із суми встановленої ремонтною калькуляцією №1137854 від 13.01.2020 - 164 627,62 грн., суми встановленої полісом розміру страхової суми за майнову (матеріальну) шкоду, що становить 99 000,00 грн., і суми франшизи в сумі 1 000,00 грн.; з винної особи може бути стягнуто різницю між страховим відшкодуванням та сумою завданого збитку у розмірі 65 627,62 грн.

Тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, яка є різницею між страховим відшкодуванням та сумою завданого збитку, у сумі 65 627,62 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилався на те, що внаслідок пошкодження його автомобіля, він зазнав значних моральних страждань після дорожньо-транспортної пригоди, усвідомивши, що автомобіль марки Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за якусь мить перестав бути цілим та не пошкодженим і вже ніколи таким не буде. Усвідомлення цього факту до цих пір спричиняє йому тяжкі душевні муки. А найбільше його хвилює питання, де взяти кошти на ремонт автомобіля, оскільки вартість ремонту є дуже великою і на сьогоднішній день не підйомною для нього, до того ж, завдана йому шкода не покривається страховим відшкодуванням в повному обсязі, а лише на 34% від її фактичного розміру. Ця обставина негативно впливає на його самопочуття та викликає сильне душевне хвилювання.

Суд частково погоджується із зазначеними вище доводами позивача, позаяк вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність в його житті негативних явищ та зниження якості життя, що пов`язано з пошкодженням належного йому майна. Разом з тим суд частково бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, тому приходить до висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 15 000,00 грн. до 10 000,00 грн. Вказаний розмір шкоди, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості та не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення правової допомоги.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, судом досліджено докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, зокрема, було надано Договір про надання правової допомоги адвокатом від 01.02.2020, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахункову квитанцію, акт приймання-передачі виконаних робіт від 21.02.2020 (а.с. 57-60).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову (правничу) допомогу, але пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 920,00 грн. (36,50%). При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, наявність судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 071,80 грн. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (36,50%) у сумі 756,28 грн. (75 627,62 грн. * 2 071,80 грн. / 207 179,16 грн.).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у сумі 65 627 (шістдесят п`ять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 62 копійки, моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок; та у рахунок відшкодування судових витрат: витрати по сплаті судового збору в сумі 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 28 копійок, витрати на правничу допомогу в сумі 2 920 (дві тисячі дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя І.О. Юзефович