Справа №295/7376/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник (опікун) в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2019 року ОСОБА_1 , яка діє як законний представник (опікун) в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

16.07.2019 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено: визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16.01.2020 року заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.07.2019 року скасовано, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 та ухвалою суду від 12.08.2020 року провадження у цивільній справі №295/7376/19 за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник (опікун) в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 23.06.2023 року поновлено провадження у справі.

У судове засідання після поновлення провадження позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує (т. 1 а.с. 33).

Відповідач в судове засідання після поновлення провадження не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає (т. 2 а.с. 45).

Представник третьої особи - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (т. 2 а.с. 44).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У травні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє як законний представник (опікун) в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , пред`явила до ОСОБА_3 , який є сином останньої, позов про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадщину після її смерті у встановленому законом порядку прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №159/2020 (т. 1 а.с. 191, 195, 209).

Як слідує з матеріалів справи, позов пов`язаний, насамперед, з особистими правами ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 зверталася до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, так як реєстрація відповідача у квартирі порушує права безпосередньо ОСОБА_2 , а не її правонаступників. Тобто спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 185/4881/16-ц, провадження № 61-37866св18.

При цьому, відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою; зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Крім того, у разі залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 одним із позивачів та відповідач у справі буде одна і та сама особа ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

ЦПК України не передбачає можливості поєднання сторін судового процесу в одній особі, не передбачає й поняття «неналежний позивач», не визначає й механізму заміни останнього, позаяк положення кодексу спрямовані на вирішення спору, якого не може бути із «самим собою».

Таким чином, у випадку встановлення судом процесуального випадку за якого позивачем і відповідачем у справі є фактично одна і та сама особа, розгляд заявленого позову у цій частині є неможливим за відсутністю спору, як такого.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суду у складі Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 907/551/17.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає. За правилом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією з сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

При вирішенні справи суд, керуючись вимогами ч. 4 ст. 263 ЦК України, враховує правові висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, викладені у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 304/185/19 (провадження № 61-4724св22).

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник (опікун) в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов