Миколаївський апеляційний суд
Справа №489/197/24
Провадження № 22-ц/812/2000/24
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Яворської Ж.М.

суддів: Базовкіної Т.М.,

Царюк Л.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікодім-Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів-132 В», про визнання права власності на кімнату у гуртожитку за набувальною давністю

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, ТОВ «Нікодім-Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСББ «Космонавтів-132 В» про визнання права власності на кімнату у гуртожитку за набувальною давністю задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності за набувальною давністю на кімнату АДРЕСА_1 .

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції Миколаївська міська рада подала на нього апеляційну скаргу, одночасно звернувшись із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на подання цієї апеляційної скарги.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року витребувано із суду першої інстанції матеріали цивільної справи №468/3004/23.

Наступною ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року наведенні Миколаївською міською радою причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року визнано неповажними.

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків, а саме для надання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин такого пропуску.

На виконання вищезазначеної ухвали Миколаївського апеляційного суду від Миколаївської міської ради надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку на подання цієї апеляційної скарги.

У цій заяві Миколаївська міська рада вказує, як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку посилається на запровадження на території України воєнного стану, те що в Миколаївській міській територіальні громаді високий рівень небезпеки для життя через загрози обстрілів, також часті оголошенні повітряні тривоги в місті.

Зазначають, що під час повітряної тривоги всі працівники Миколаївської міської ради змушені покидати свої робочі місця та перебувати в укритті.

Також звертають увагу на перебої в роботі Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд.

Перевіривши матеріали справи та зважаючи на конкретні обставини, апеляційній суд дійшов висновку, що підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції відсутні, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до приписів ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

У випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку судам необхідно враховувати те, що поважними є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву (скаргу) у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює усю сукупність обставин, надаючи відповідну оцінку.

Таким чином, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати вмотивовані підстави.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», № 17160/06 та № 35548/06).

У справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Миколаївською міською радою констатовано, що про оскаржуване рішення суду першої інстанції вони дізнались 28 жовтня 2024 року

Однак, апеляційну скаргу Миколаївською міською радою подано 04 грудня 2024 року, тобто поза межами тридцятиденного строку з моменту ознайомлення з повним текстом оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи зазначене, Миколаївська міська рада мала об`єктивну можливість оскаржити рішення суду протягом тридцятиденного строку з моменту ознайомлення з повним текстом оскаржуваного рішення суду, однак вказаним процесуальним правом не скористалася у строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Щодо посилання Миколаївської міської ради на те, що на території України введено воєнний стан, то апеляційний суд враховує правові висновки, зроблені Верховним Судом із вказаного питання.

Так, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які містять в постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) зазначено : «п.47 Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.».

Таким чином, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

Саме лише посилання скаржника на вказані у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини не є поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки такими причинами можуть бути лише конкретні обставини, що виникли внаслідок ракетних обстрілів та аварійних відключень електроенергії і об`єктивно унеможливили реалізацію Миколаївською міською радою, як учасником судового процесу, свого права на апеляційне оскарження, натомість після введення в Україні воєнного стану, обстрілів насалених пунктів України країною агресором, під час аварійних відключень електроенергії, судочинство в Україні продовжує здійснюватися у встановленому Законом порядку, не було встановлено в Україні й повного припинення роботи банківських установ, служб поштового зв`язку, підсистеми «Електронний суд» тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже, інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, та підтверджували наявність у апелянта об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою, у встановлені ст. 354 ЦПК України строки, заявником не наведено.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску такого строку не є поважними.

З аналізу змісту частини другої статті 358 ЦПК України у поєднанні з положеннями статті 354 ЦПК України вбачається, що у цих нормах законодавцем встановлено правила судової процедури щодо поновлення процесуального строку за наявності поважних причин його пропуску та процесуальну заборону й обмеження щодо такого поновлення у разі визнання судом неповажними наведених скаржником підстав для поновлення строку.

Виключних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, заявник не наводить та жодним доказом такі підстави не підтверджує.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне, повернути Миколаївській міській раді судовий збір згідно платіжної інструкції №960 від 05 грудня 2024 року на суму 1816,80 грн., код платника 04056612, рахунок платника UA0027733.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Наведені Миколаївською міською радою причини пропуску строку на апеляційне оскарженнярішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року визнати неповажними.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргоюМиколаївської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікодім-Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів-132 В», про визнання права власності на кімнату у гуртожитку за набувальною давністю відмовити.

Повернути Миколаївській міській раді судовий збір згідно платіжної інструкції №960 від 05 грудня 2024 року на суму 1816,80 грн., код платника 04056612, рахунок платника НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк