Справа № 211/4313/24 Провадження № 2/478/408/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Поліщук С.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал», Банк, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 14999,25 грн., судового збору у розмірі 2422,40 та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що 16.01.2022 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір (договір кредитної лінії) № 169502663. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). В якості електроного підпису Позичальника буде використовуватись Логін Особистого кабінету та Пароль особистого кабінету. Згідно п. 1.1 Договору Товариство надає Клієнту кредит у вигляді Кредитної лінії в розмірі 12000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт». Підписанням цього Договору відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. Предметом вказаного договору факторингу від 28.11.2018 року є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року.

31.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.121.2018 року продовжено до 31.12.2021 року, при цьому договір факторингу було викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена 28.12.2018 року.

31.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.121.2018 року продовжено до 31.12.2022 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та Додаткової угоди до вказаного Договору факторингу від 31.12.2020 року, згідно з якою текст Договору факторингу було викладено у новій редакції, до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 169502663 від 16.01.2022 року в сумі 14541,75 грн.

23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14999,25 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7500,00 грн. та 7499,25 грн. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом.

14.06.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 14/06/24, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» згідно з Реєстру прав вимоги набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14999,25 грн.

Відповідач умови договору не виконав та не повернув кошти і проценти за користування позиченими коштами. Посилаючись на вище зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в повному обсязі, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15.11.2024 року справа в порядку територіальної підсудності була направлена до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.12.2024 року справу було прийнято до провадження судді Іщенко Х.В. Призначене та судове засідання по справі.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені заявлених позовних вимог в повному обсязі. Заявлену позицію аргументували тим фактом, що майбутня вимога вважається переданною фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на мемент переходу цих прав. Оскільки на момент укладання Договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 169502663 від 16.01.2022 року ще не існували та могли взагалі не виникнути (в разі неукладання кредитного договору) то такі зобов`язання не могли входити до кредитного портфелю за договором факторингу від 28.11.2018 року та як слідство право вимоги за вказаним договором не могло бути відступлено іншому кредитору (фактору).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, просив відмовити у задоволені позовних вимог з підстав викладених у заперечені.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно із статтею 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 та ст. 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обовязок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суду встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Юніт Капітал» на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 16.01.2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір (договір кредитної лінії) № 169502663, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача: MNV29H6A. Згідно п. 1.1 Договору Товариство Товариство зобов`язалось надати клієнту фінансовий кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 12000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності на рахунок позичальника, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Перший транш за договором кредиту становить 7500 грн. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів, а саме, до 15.02.2022 року. Пунктами 1.8 - 1.9 Договору визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує Товариству в розмірі 748,25 % річних від суми кредиту (базова процентна ставка).

На виконання умов договору 16.01.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 7500 грн. на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується банківською квитанцією.

За ствердженням позивача, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. Предметом вказаного договору факторингу від 28.11.2018 року є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Суд зазначає, що вказаний договір факторингу, за яким до ТОВ «Таліон плюс» перешло право грошової вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018 року а також відповідний Реєстр прав вимоги на які посилається позивач за кредитним договором № 169502663 від 16.01.2022 року до суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити факт передачі (відступлення) права вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги, сума грошових вимог та інші данні зазначені у відповідному Реєстрі Боржників, які формуються згідно Додатку до Договору в обсязі та умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги).

Згідно наявної в матеріалах справи копії додаткової угоди до вбачається, що 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу від 28.11.2018 року продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишились без змін. Із змісту вказаної додаткової угоди вбачається, що нові Реєстри прав вимог на час укладання додаткової угоди не складались. За відсутності належним чином завіреної копії договору факторингу від 28.11.2018 року, суд позбавлений можливості перевірити аргументацію позивача (посилання на п. 8.2 Договору факторингу - строк дії договору).

31.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року продовжено до 31.12.2021 року, при цьому договір факторингу було викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена 28.12.2018 року.

Згідно п. 1.1 Договору, Боржник - це фізична особа з якою укладено кредитний договір, право вимоги до якого уступаються за цим Договором.

Згідно п. 1.3 Договору, Право вимоги є право вимоги Клієнта до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу яких настав, а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно детального аналізу вказаного договору факторингу (в редакції від 31.12.2020 року) суд приходить до висновку, що право вимоги за вказаним договором факторингу фактор набуває за укладеними на час укладання договору факторингу кредитними договорами, строк платежу яких настав, а також право вимоги за укладеними кредитними договорами, право вимоги в залежності від строків кредитування та строку дії кредитного договору, виникнуть в майбутньому.

31.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року продовжено до 31.12.2022 року, при цьому інші умови договору залишились без змін, в редакції від 31.12.2020 року.

За вказаних обставин суд критично відноситься до ствердження позивача, 05.05.2022 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 169502663 від 16.01.2022 року до ТОВ «Таліон плюс», оскільки спірний договір було укладено, та відповідно надано кредитні кошти лише 16.01.2022 року, тобто після спливу трьох років 6 місяців до відступлення права вимоги - 28.11.2018 року. Доказів зворотнього суду не надано.

З наданого витягу з реєстру боржників (реєстру прав вимоги) № 175 від 05.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та Додаткової угоди до вказаного Договору факторингу від 31.12.2020 року, згідно з якою текст Договору факторингу було викладено у новій редакції, вбачається, що до кредитного портфеля за вказаним договором Факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 рокуне міг увійти кредитний договір за № 169502663 від 16.01.2022 року, укладеного із ОСОБА_1 , оскільки грошові зобов`язання за яким на час укладання договору факторингу (на дату відступлення права вимоги) ще не існували.

Так, сам Кредитний договір № 169502663 був укладений лише 16.01.2022 року, тобто більш ніж через 3 роки 6 місяців після укладення договору про відступлення права вимоги, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором відступлення права вимоги, права вимоги є похідними від кредитного договору (Договору позики), а отже договір про відступлення прав вимоги (Договір Факторингу) не може бути укладений раніше кредитного договору (Договору позики), за яким переходить право такої вимоги.

Тобто на момент укладення вказаного Договору факторингу, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором - «Манівео швидка фінансова допомога» та боржником ОСОБА_1 , а відтак у первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не виникло право вимоги за зобов`язаннями, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» та відповідно вказана кредитна заборгованість не могла входити до кредитного портфелю за Договором факторингу від 28.11.2018 року та не могла увійти до реєстру боржників, право вимоги за якою були передані ТОВ «Таліон Плюс».

Таким чином не доведено наявність у ТОВ «Таліон Плюс» (на час відступлення) права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором № 169502663 від 16.01.2022 року.

За ствердженням позивача 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14999,25 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7500,00 грн. та 7499,25 грн. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом.

14.06.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» (позивачем) укладено договір факторингу № 14/06/24, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» згідно з Реєстру прав вимоги набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14999,25 грн.

Також у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за Договорами факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 23/0224-01 від 23.02.2024 року та № 14/06/24 від 14.06.2024 року.

З наведеного слідує, що первісним кредитором було здійснено передачу неіснуючих до відповідача вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення Договору Факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, в останньому вказано бути не могло. Відповідно оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на час укладання Договору Факторингу право вимоги відносно ОСОБА_2 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, то таке право не могло бути передано і не передано цим товариством на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 рокуТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу не могло передати вказане право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не могло передати вказане право вимоги позивачуТОВ «Юніт Капітал».

Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за Договором позики, укладеним 16.01.2022 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином суд доходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Юніт Капітал» у встановленому Законом порядку набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 169502663 від 16.01.2022 року до відповідача, а відтак і право вимоги до нього.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

З огляду на викладені судом обставини справи, вимог чинного законодавства, оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв`язку із недоведеністю заявлених позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України урегульовано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за пред`явлення даного позову та витрати на правничу допомогу, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10-13, 96, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за Договором позики № 169502663 від 16.01.2022 року - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: Х.В. Іщенко