Номер провадження 2-з/754/129/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2024 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КП «Житло-сервіс» про поновлення на попередній роботі та про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Одночасно із позовною заявою надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов:

1) зупиненням дії Наказу "Про звільнення за систематичне невиконання обов`язків ОСОБА_1 " від 21.11.24 №145-к/тр;

2) накладенням арешту на грошові кошти, які дорівнюють 20000 грн (сума попередніх судових витрат), і знаходяться на р/р: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , в ГУ по м.Києву та Київській області АТ"Ощадбанк", МФО 322669, ;

3) забороною Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" (Дніпровська набережна,25б, м.Київ, 02081, ) ліквідовувати посаду: "Начальник юридичного відділу";

4) забороною Київській міській Раді (вул.Хрещатик,36, м.Київ, 01044, ) ліквідовувати або реорганізовувати Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" (Дніпровська набережна,25б, м.Київ, 02081, ).

Дану заяву позивач мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим реальне виконання рішення суду, зокремавідповідач з метою зробити неможливим виконання рішення суду може ліквідувати посаду начальника юридичного відділу, затримати виплату заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Житло-сервіс» про поновлення на попередній роботі та про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На даний час судом не вирішено питання про прийняття позову до розгляду, позовна заява залишена без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

забороною вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам. При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Проте, аналіз поданої позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення позову та матеріалів справи свідчить про те, що жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат позивачем не представлено. Відтак, дана заява ґрунтується виключно на припущеннях представника відповідача.

Сам факт пред`явлення позову про визнання незаконним звільнення та скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, позивач у заяві про забезпечення позову не зазначив жодних вагомих підстав, яким чином невжиття заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у своїй заяві, в тому числі зупинення дії наказу про його звільнення, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а також зважаючи на те, що заборона вчиняти будь-які дії може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Також, суд вважає, що застосування таких заходів забезпечення позову не відповідає обсягу та характеру позовних вимог та може істотно порушити права та обов`язки інших осіб, зокрема, Київської міської ради, а також мають характер втручання у господарську діяльність відповідача та третьої особи, що є неприпустимим, і у разі їх застосування, призведуть до порушення балансу приватного та суспільного інтересу, що також свідчить про їх неспіврозмірність заявленим вимогам.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 23 грудня 2024 року.

Суддя: