Справа № 683/1960/23
РІШЕННЯ
12 грудня 2024 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді Завадської О.П.
при секретарі Поважнюк О.Б.
з участю прокурорів Баклана Г.В., Подворного М.В.
співвідповідача ОСОБА_1
представників співвідповідача ОСОБА_1 адвокатів Кравчука В.М., Залевського В.В., Мазура В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові Хмельницької області цивільну справу за позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СТАР 2006» про витребування земельної ділянки,
У червні 2023 року заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СТАР 2006» (далі ТОВ «АГРО СТАР 2006») про витребування земельної ділянки.
В подальшому, на підставі договору оренди землі №20 від 16 липня 2020 року ОСОБА_1 передав спірну земельну ділянку в оренду ТОВ «АГРО СТАР 2006» строком дії до 31 грудня 2030 року з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду).
Прокурор вважає фактично не прийнятими рішення №18 від 17 лютого 2020 року та №20 від 11 червня 2020 року сесією Губчанської сільської ради, оскільки за вказані рішення не проголосувала більшість депутатів від загального складу Губчанської сільської ради в кількості 12 депутатів. Так, згідно з протоколом поіменного голосування за рішення №18 від 17 лютого 2020 року проголосувало сім депутатів, однак згідно з почеркознавчою експертизою шість підписів визнані підробленими. Стосовно рішення № 20 від 11 червня 2020 року, то відповідно до протоколу поіменного голосування його підтримали п`ять депутатів, з яких почеркознавчою експертизою визнано підробленим один підпис.
До того ж розпорядження вищевказаною земельною ділянкою станом на 2020 рік не належало до повноважень Губчанської сільської ради, оскільки лише з 27 травня 2021 року, тобто з дня набрання чинності пунктом 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, передано сільським, селищним, міським радам повноваження з розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишаються у державній власності.
Таким чином розпорядником спірної земельної ділянки є Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, а отже вона підлягає витребуванню в комунальну власність.
Оскільки спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності поза волею титульного володільця, внаслідок чого ОСОБА_1 незаконно отримав її у власність, після чого розпорядився цією земельною ділянкою, передавши її в оренду ТОВ «АГРО СТАР 2006», то спірна земельна ділянка має бути витребувана у ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО СТАР 2006», як добросовісних набувачів на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.
Представник позивача Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Сторона співвідповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову за недоведеністю неправомірності набуття права власності на спірну земельну ділянку. Звернуто увагу, що заявлені протоколи та рішення Губчанської сільської ради є чинними, прийняті більшістю присутніх на сесії депутатів, що було підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , яка також повідомила, що голосувала «за», підписувала списки поіменного голосування, де підтвердила власний підпис та поставила під сумнів висновок експерта, до того ж вказала, що на зборах було озвучено позитивний результат голосування. Розцінено докази позивачів як припущення, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на доказах в кримінальному провадженні, розгляд якого ще не завершений, що виключає їх преюдицільне значення. ОСОБА_1 реалізував своє конституційне право на приватизацію земельної ділянки, рішення ради приймалось на пленарному засіданні після обговорення більшістю голосів депутатів, некоректне документальне оформлення результатів голосування не може мати наслідком позбавлення останнього його законного права власності на заявлену земельну ділянку.
Заслухавши учасників процесу, показання свідка, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Губчанської сільської ради із заявою про надання йому дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за межами Губчанської сільської ради.
Рішенням 35 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради № 18 від 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтований розмір 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташована на території Губчанської сільської ради.

Рішенням 37 сесії 7 скликання №20 від 11 червня 2020 року Губчанська сільська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованих за межами населених пунктів Губчанської сільської ради та передала їх безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства згідно з додатком 1, де в списку громадян під № 1 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою та безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 1,8044 га, кадастровий номер :05:025:0354, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

19 червня 2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Решетніком Ю.Ю. зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на вищевказану земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, номер запису про право власності 37030869, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №260919176 від 10 червня 2021 року.

На підставі договору оренди землі, серія та номер: 20ГУ від 16 липня 2020 року ОСОБА_1 передав спірну земельну ділянку в оренду ТОВ «АГРО СТАР 2006» на строк до 31 грудня 2030 року з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Право оренди земельної ділянки зареєстровано 26 серпня 2020 року, номер запису про інше речове право 37940050.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пунктів «а», «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі -ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ та міст належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цьогоКодексу.

Згідно з ч.1ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до положень ч.ч. 6, 7, 9 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до положень ч.1-3, ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід?ємною частиною протоколу сесії ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

З матеріалів справи вбачається, що загальний склад Губчанської сільської ради сьомого скликання на момент прийняття рішень щодо передачі ОСОБА_1 у власність спірної земельної ділянки становив 12 депутатів, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а тому більшість від загального складу цієї сільської ради складає 7 депутатів.

17 червня 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 за ознаками кримінальних правопорушень. передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Зі змісту протоколу 35 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради від 17 лютого 2020 року та даних поіменного голосування депутатів сільської ради, яке є додатком до цього протоколу, вбачається, що за прийняття рішення №18 від 17 лютого 2020 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки проголосувало 7 депутатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Зі змісту протоколу 37 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради від 11 червня 2020 року та даних поіменного голосування депутатів сільської ради, яке є додатком до цього протоколу, вбачається, що за прийняття рішення №20 від 11 червня 2020 року про затвердження проектів відведення та передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, зазначеним у Додатку №1 до вказаного рішення, серед яких під номером 1 значиться ОСОБА_1 , проголосувало 5 депутатів: ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , двоє депутатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 утрималися від голосування за вказане рішення.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-21/7955-ПЧ від 25 листопада 2021 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000015 від 17 червня 2021 року:

підписи від імені ОСОБА_6 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року (окрім рішень про розгляд заяви ОСОБА_15 , про розгляд заяви ОСОБА_16 ), рішень 37 сесії від 11 червня 2020 року виконані ОСОБА_6 ;

підписи від імені ОСОБА_6 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року, а саме рішень про розгляд заяви ОСОБА_15 , про розгляд заяви ОСОБА_16 виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою;

підписи від імені ОСОБА_9 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 37 сесії від 11 червня 2020 року виконані ОСОБА_9 ;

підписи від імені ОСОБА_9 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року виконані не ОСОБА_9 , а іншою особою;

підписи від імені ОСОБА_8 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 37 сесії від 11 червня 2020 року виконані ОСОБА_8 ;

підписи від імені ОСОБА_8 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою;

підписи від імені ОСОБА_2 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року, 37 сесії від 11 червня 2020 року виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою;

підписи від імені ОСОБА_5 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 37 сесії від 11 червня 2020 року, 33 сесії від 17 лютого 2020 року виконані ОСОБА_5 ;

підписи від імені ОСОБА_3 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 37 сесії від 11 червня 2020 року виконані ОСОБА_3 ;

підписи від імені ОСОБА_3 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою;

підписи від імені ОСОБА_4 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 37 сесії від 11 червня 2020 року виконані ОСОБА_4 ;

підписи від імені ОСОБА_7 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Сумніви сторони співвідповідача ОСОБА_1 щодо правочності висновка експерта в силу твердження свідка ОСОБА_2 про особисте здійснення нею підписів в списках поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року та 37 сесії від 11 червня 2020 року, не підтвердженні належними та допустимими доказами, а саме іншим висновком експерта, який вони вправі були подати суду самостійно, крім того, за час розгляду справи судом, від них не надходило клопотань про призначення судом експертизи із вказаного питання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 106 ЦПК учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказаний висновок експертизи відповідає положенням статті 102 ЦПК України і виконаний у межах кримінального провадження №0000015 від 17 червня 2021 року судовим експертом Хмельницького НДЕКЦ МВС Басюком М.В., який має відповідну освіту і освітньо-кваліфікаційний рівень, кваліфікацію і стаж експертної роботи, порушень порядку його отримання судом не встановлено. Крім того, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Висновок містить інформацію щодо предмета доказування у даній справі, стороною співвідповідача ОСОБА_1 він не спростований іншим висновком експерта, тому цей доказ суд визнає належним та допустимим.

Таким чином, досліджені судом докази кожний окремо та в сукупності свідчать про те, що за прийняття рішення 35 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради №18 від 17 лютого 2020 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність фактично проголосував лише один депутат: ОСОБА_5 , а за прийняття рішення 37 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради № 20 від 11 червня 2020 року про затвердження проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки проголосувало лише четверо депутатів: Гаращук В.І., Шевчук О.В., Мельник Г.В., ОСОБА_9 , при необхідних семи голосів «за».

Наведене свідчить про те, що зазначені рішення сесії Губчанської сільської ради є такими, що не прийняті відповідно до вимог ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому не можуть розцінюватись як вияв волі власника земельної ділянки, внаслідок чого з комунальної власності незаконно вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,8044 га, кадастровий номер :05:025:0354, яка була незаконно передана у приватну власність ОСОБА_1 на підставі ст.118 ЗК України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В силу статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Названі норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним.

Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про витребування належного йому майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза її волею. При цьому між власником і володільцем майна (добросовісним набувачем) не повинно існувати жодних юридичних відносин.

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної, виконавчої влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без пред`явлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

З урахуванням наведених вимог закону і встановлених фактичних обставин справи, суд вважає, що оскільки у встановленому законом порядку рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу спірної земельної ділянки у власність не приймалось, відповідно ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:025:0354 незаконно, тому ця ділянка вибула із земель комунальної власності поза волею належного власника і позовні вимоги щодо її витребування є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, а відтак безпосередньо порушує права дійсного її власника.

Оскільки ОСОБА_1 отримав у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу, указана земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 , а з огляду на те, що останній у подальшому передав її в оренду ТОВ «АГРО СТАР 2006» строком на 10 років, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню і в орендаря.

З дня набрання чинності пунктом 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (тобто з 27 травня 2021 року) передано сільським, селищним, міським радам повноваження з розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишаються у державній власності.

Відповідно до рішення сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №25/2/VIII від 04 січня 2021 року «Про реорганізацію сільських рад шляхом приєднання до Старокостянтинівської міської ради» Губчанська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області була реорганізована шляхом приєднання до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.

Таким чином, правонаступником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :05:025:0354 є Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, а отже дана земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність на користь вказаної територіальної громади.

Повернення у комунальну власність спірної земельної ділянки, незаконно переданої у приватну власність фізичній особі органом місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель сільськогосподарського призначення.

З огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини та застосовані правові норми, не встановлено факту невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону земель, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це у позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5 ст. 56 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор листом від 24 березня 2023 року за №50-2144 вих-23 повідомив Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області про встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді в спорі щодо неправомірного отримання у власність, а в подальшому за передачу в оренду спірної земельної ділянки.

На вказане звернення міською радою було подано відповідь від 07 квітня 2023 року за №63/05-39-796/2023 про ненадходження жодної інформації та підтверджуючих документів щодо незаконного володіння заявленими земельними ділянками сільськогосподарського призначення. У зв`язку із цим у міської ради відсутня можливість подання позовної заяви до суду з метою витребування її з чужого незаконного володіння. В силу чого просить Хмельницьку окружну прокуратуру звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

За таких обставин слід дійти висновку, що в даному випадку має місце здійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави належним чином, а тому в розумінні вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор мав належні повноваження щодо подання даного позову з метою захисту інтересів держави та жителів Старокостянтинівської громади.

Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі даного позову Хмельницької обласною прокуратурою було сплачено 5368 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №919 від 15 травня 2023 року, і позов задоволено у повному обсязі, тому з співвідповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО СТАР 2006» на користь Хмельницької обласної прокуратури слід стягнути по 2684 грн. (5368 : 2 = 2684) судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 48, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області земельну ділянку площею 1,8044 га, кадастровий номер :05:025:0354, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (колишня територія Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області).

Витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СТАР 2006» на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області земельну ділянку площею 1,8044 га, кадастровий номер :05:025:0354, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (колишня територія Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області).

Стягнути з ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СТАР 2006» на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок UA0002814) з кожного по 2684 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Хмельницька окружна прокуратура, місцезнаходження: вул. Бориса Антоненка-Давидовича, 10 м. Хмельницький, 29018, .

Позивач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Співвідповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Співвідповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО СТАР 2006», місце знаходження: вул. Центральна, 57/4 с. Левківка Хмельницького району Хмельницької області, 31146, .

Повний текст рішення складено 20 грудня 2024 року.

Суддя