УХВАЛА

19 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 153/291/24

провадження № 61-14825ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про визнання незаконними дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Безпосередньо у касаційній скарзі ОСОБА_1 виклав клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовував відсутністю будь якого доходу та заробітку. До касаційної скарги додав відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15 жовтня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 15 листопада 2024 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та надав строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

У грудні 2024 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення до касаційної скарги та на ухвалу Верховного Суду від 15 листопада 2024 року, у яких висловлює незгоду з мотивами ухвали Верховного Суду від 15 листопада 2024 року та просить суд звільнити його від сплати судового збору.

Зазначає, що надав разом із касаційною скаргою належні докази, які свідчать про відсутність доходів, зокрема відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15 жовтня 2024 року.

Крім того, зазначає про те, що він є внутрішньо переміщеною особою, яка вимушено покинула своє житло у зв`язку з воєнними діями, що має врахувати суд.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (частини перша, третя статті 136 ЦПК України).

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (стаття 8 Закону України «Про судовий збір»).

За змістом наведених приписів підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

У Законі України «Про судовий збір» немає чітко визначеного переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному випадку суд установлює можливість звільнити особу від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити чи розстрочити сплату на підставі поданих доказів саме щодо майнового стану такої особи. Оцінюючи останній, суд має встановити наявність у такої особи доходу (заробітної плати, стипендії, пенсії тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища тощо.

Крім того, за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору, як і зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення такої сплати особам, які не зазначені у статті 5 цього Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

ОСОБА_1 , звертаючись повторно із клопотанням про звільнення від сплати судового збору просить врахувати, що він є внутрішньо переміщеною особою, однак сама по собі така інформація не підтверджує майновий стан особи.

Інші підстави, зазначені заявником в поясненнях на ухвалу, вже були розглянуті судом та відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

При цьому нових доказів на підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 не надає.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд доходить висновку, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги не усунуто.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Оскільки ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Одночасно суд має роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про визнання незаконними дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії визнати неподаною та повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков