Справа № 129/2677/24
Провадження по справі № 2/129/1129/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2024 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Капуша І.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», представник позивача Киричук Галина Миколаївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

27.08.2024 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 51384,02 грн. та судові витрати.

В обґрунтування зазначає, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем 13.06.2018 на підставі кредитного договору № 301 видано кредит у сумі 35000 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, відтак заборгованість відповідачки станом на 01.07.2024 становить 51384,02 грн., з яких 26772,58грн. заборгованість за кредитом, 24611,44грн. заборгованість за процентами.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.08.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач подав під час звернення до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка до судового засідання не з`явилася, проте від представника відповідачки адвоката Ясинецького О.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач та її представник позовні вимоги не визнають, просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ», оскільки позов подано поза межами строку позовної давності, оскільки 02.09.2020 р. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис № 29734 від 02.09.2020 року щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості перед АТ «Перший український міжнародний банк» в розмірі 49 560 грн. 86 коп. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.03.2024 р. визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 29734 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованості в розмірі 49 560 грн. 86 коп.

Зазначив, що вчинення виконавчого напису нотаріуса після виникнення у кредитора права на відповідний позов не перериває позовну давність і не зупиняє її перебігу, а визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не впливає на перебіг позовної давності за позовом про стягнення заборгованості та не зумовлює початок її перебігу.

Вчинення виконавчого напису нотаріуса/визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню саме по собі не можна вважати поважною причиною пропуску позовної давності, оскільки кредитор, який обрав саме такий спосіб захисту порушеного права має усвідомлювати й наслідки такого порушення. Такий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2023 року по справі №554/9126/20. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16-ц (провадження № 61-15142сво18) зазначено, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. З урахуванням наведеного, перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки починається від дня, коли у кредитора (іпотекодержателя) виникло право на відповідний позов, незалежно від того, чи звертався він після цього до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав. У силу положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Звернення стягнення на предмет іпотеки не вказане у статті 264 ЦК України в якості окремої підстави переривання перебігу позовної давності, а також не може вважатися діями, що свідчать про визнання боржником свого боргу, чи прирівнюватись до пред`явлення позову. Звернення стягнення є реалізацією іпотекодержателем свого права, передбаченого договором іпотеки, та підставою припинення цього права. Повернення стягувачу виконавчого напису (виконавчого документу) також не може переривати перебіг позовної давності за позовними вимогами про звернення стягнення з аналогічних причин.

Вказав, що позивачем зазначено, що кредитною карткою відповідачка користувалася і здійснювала платежі до 27.12.2019 року, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку, а 08.08.2024 року Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а тому до вимоги Позивача слід застосувати строк позовної давності, який становить 3 роки.

03.10.2024р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначила, що вона не погоджується із доводами відповідачки, викладеними у відзиві на позовну заяву, оскільки Банк належним чином виконав свої зобов`язання надав Позивачу грошові кошти у повному обсязі. Ліміт кредитування 30 000,00грн.

Відповідач погодився із запропонованими умовами кредитування, підписав Заяву, Паспорт споживчого кредиту та фактично отримав грошові кошти. Відповідач, у розділі Заяви «Кредитна картка» зазначив: «Прошу Банк встановити на мій поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією Заявою Кредитний ліміт у сумі 30 000 гривень».

Далі у Заяві викладено такі умови: Розрахунковий день 20 число місяця: платіжна дата 20 число місяця; Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка реальна та стандартна 73,22% річних, за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки.

Підписанням Заяви підтверджую, що мною отримана у непошкодженому стані платіжна картка і ПІН, а також, що з правилами користуванням платіжною карткою ознайомлений та зобов`язуюсь їх дотримуватися».

Відповідач, підписавши Заяву, погодився з її умовами. Жодних заперечень щодо умов Заяви Відповідач Банку не висловлював.

У Заяві, яка підписана Відповідачем також зазначено: - Відповідач, підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процес обслуговування; - Відповідач ознайомлений із ДКБО та цілком згодний з ним; - всі умови ДКБО Відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (розділ Заяви «Підтвердження та запевнення»).

В розділі «Кредитна картка» Заяви зазначено: Прошу відкрити на моє ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку. Звертаємо увагу Суду, що протягом дії Заяви кредитний ліміт за Заявою збільшувався (Довідка про зміну кредитного ліміту додавалася до позовної заяви).

Протягом дії договору Відповідач користувався кредитними коштами неодноразово здійснював операції покупки через POS-термінал, отримував готівкові кошти, що підтверджується Випискою з особового рахунку Відповідача, яка додавалася до позовної заяви.

Щодо позовної давності зазначила, що 11.03.2020р. постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року N 211 впроваджено дію карантину на території України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину(п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).

24.02.2022р. Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії ( п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).

1 липня 2023р. завершено дію карантину (Постанова КМУ №651 від 27.06.2023).

Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020р. продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Кредитний договір укладено 13.06.2018р.

Звернула увагу, що відповідач фактично користувався кредитною карткою і здійснював платежі до 27.12.2019р., що відображено в розрахунку заборгованості та у виписках по рахунку відповідача, які є належними та допустимими доказами.

Оскільки позивач звертається до суду у серпні 2024 строки позовної давності в даному випадку повністю дотримано.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 13.06.2018 року ОСОБА_1 підписала заяву № 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з проханням відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну карту із встановленим кредитним лімітом у сумі 30 000 грн, реальна річна процентна ставка складає 73,22% (а.с. 9).

У тексті наведеної заяви зазначено, що її підписанням ОСОБА_1 беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, яка розмішена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладання Договору страхування на зазначених умовах.

Того ж дня ОСОБА_1 підписала паспорт споживного кредиту, у якому відображено інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 9).

До позову АТ «ПУМБ» додано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 12-20), яка підпису відповідача не містить.

З довідки АТ «ПУМБ», вбачається, що 13.06.2018 року ОСОБА_1 по договору № 301 від 13.06.2018 року встановлено кредитний ліміт у сумі 30 000 грн. (а.с. 27).

Випискою за рахунком НОМЕР_1 за період з 13.06.2018р. по 01.07.2024 року підтверджується факт користування позичальником кредитними коштами та часткового погашення кредитної заборгованості (а.с. 29-34).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу (повідомлення) від 02.07.2024 року з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 301 в сумі 51384,02 грн. протягом 30 днів з моменту отримання листа (а.с. 24-25).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 301 від 13.06.2018 року станом на 01.07.2024 року складає 51384,02 грн, з яких: 26772,58 грн борг за тілом кредиту, 24611,44 грн за відсотками (а.с. 27-28).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 сформульований висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що 13.06.2018року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 підписано заяву № 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту.

ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, що засвідчено випискою по її рахунку за період з 13.06.2018 р. по 01.07.2024 року (а.с. 29-34), з якої вбачається, що відповідачка розраховувалася кредитною карткою за послуги, знімала готівку в банкоматах, а також частково погашала кредит. З наданого банком розрахунку заборгованості, що в належний спосіб ОСОБА_1 не спростований, вбачається, що відповідачка повністю зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконувала, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість.

Наведена виписка по рахунку, згідно з вимогами ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, що, на думку апеляційного суду, достеменно свідчить про підтвердження факту отримання позичальником кредитних коштів та користування ними. На спростування цих обставин відповідачем доказів не подано.

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, вбачається, що 27.12.2019 року ОСОБА_1 здійснено останній платіж на погашення заборгованості по тілу кредиту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за відсотками у сумі 24611,44 грн.

Як убачається з матеріалів справи, заява № 301 від 13.06.2018 року, підписана ОСОБА_1 , містить дані щодо погодженої реальної річної процентної ставки 73,22%.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» станом на 01.07.2024 року складає 51384,02 грн, з яких: 26772,58 грн тіло кредиту, 24611,44 грн відсотки за користування кредитом.

Щодо твердження представника відповідача щодо строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, слід зазначити, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 207/1892/18 констатував, що згідно з ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Разом з тим дії, що свідчать про переривання позовної давності повинні бути вчинені до спливу позовної давності. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19.

Суд враховує, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 02 квітня 2020 року, визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який скасовано на всій території України з 01 липня 2023 року.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і на час вирішення цього спору.

Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії.

Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладено 13.06.2018 року, останній платіж відповідачкою здійснено 27.12.2019 року. Позивач звернувся з цим позовом 08.08.2024 року, отже строк позовної давності не пропустив, оскільки у період з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2023 року строк позовної давності законодавцем продовжено на час дії карантину, а з 17 березня 2022 року цей строк продовжено на строк дії воєнного стану, який наразі триває.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, беручи до уваги те, що відповідачем в добровільному порядку заборгованість не погашено, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 81, 95, 141, 258, 259, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 51384.02 (п`ятдесят одна тисяча триста вісімдесят чотири гривні 02 копійки) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) витрати зі сплати судового збору у сумі 2422.4 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: