Справа № 673/1350/23
Провадження № 2/673/151/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Ягодіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ставнічук Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 08.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5348306 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 10200 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, на строк до 30 днів, зі сплатою відсотків 1,90% в день. В подальшому, 19.06.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №19.06/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення суми боргу не виконав, в зв`язку з чим просить стягнути з останнього суму заборгованості, що в загальному становить 39874,61грн, які складаються із тіла кредиту-10200грн., відсотків за користуванням кредиту-19961,40грн., інфляційні втрати- 8354,71грн, три відсотки річних- 1358,5 грн та судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в наданій суду заяві позовні вимоги підтримав повністю, просить задовольнити, справу розглянути без його участі.

В судове засідання відповідач не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього заборгованості в розмірі 10200 грн.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 5348306, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10200 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, на строк до 30 днів, тобто до 07.02.2022 рокузі сплатою відсотків 1,90 % в день в межах строку кредитування відповідно до положень п. 1.4 договору.

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М291782».

07.02.2022 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим відповідно до п. 4.3 договору кредитний договір було пролонговано, а строк дії кредитного договору продовжено на 90 днів.

Станом на 08.12.2023 року заборгованість відповідача за кредитом складає 12000 грн. тіло кредиту та 19961,40грн. нараховані проценти.

Окрім того, внаслідок невиконання грошового зобов`язання нараховано інфляційні втрати в сумі 8354,71 грн. за період з лютого 2022 року по жовтень 2023 року та три відсотки річних 1358,50 грн. за період з 07.05.2022 року по 06.11.2023 року.

03.05.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №03-05/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», а останній приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Згідно акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників за договором факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 року клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 1377. Загальна сума заборгованості складає 63620053,69 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За таких обставин суд констатує, що 08.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №5348306 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано 12000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 30 днів, з терміном погашення 07.02.2022 року, зі сплатою відсотків 1,90% в день в межах строку кредитування. Договір про надання споживчого кредиту №5348306 підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч.13 ст. 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ізстаттею 64 Цивільного процесуального кодексу України,статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.1 договору №5348306 від 08.01.2022 року кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача в загальному становить 30161,40 грн. з яких 10200 грн.- тіло кредиту та 19961,40 грн.- проценти за користування кредитом.

Разом з тим, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 07.05.2022 року по 06.11.2023 року, в розмірі 1358,5 грн. та інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по жовтень 2023 року в розмірі 8354,71 грн., такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що пунктом 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні був введений воєнний стан,дію якого було продовжено і він діє і на даний час.

Вищезазначеним пунктом 18 Прикінцеві і перехідні положення ЦК України були доповнені згідно із Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року, який набрав чинності 17.03.2022 року.

Враховуючи, що Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року на період дії воєнного стану в Україні скасовується відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, дія вказаного Закону та п. 18 Прикінцевих і перехідних положень розповсюджується на усі подібні правовідносини, починаючи з 24.02.2022 року.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 8354,71 грн. та 3% річних в розмірі 1358,5 грн., які нараховані після 24.02.2022 року такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу подано договір №07/07-2022 про надання правової допомоги від 07.07.2022 року, звіт про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 06.11.2023 року, загальна вартість яких становить 10000грн., рахунок на оплату по замовленню №06/11/2 від 06.11.2023 року, згідно якого ТОВ «ФК ФІНТРАНС» має оплатити вартість таких послуг на суму 10 000 грн., а також платіжну інструкцію №1813 від 04.12.2023 року про сплату таких коштів на користь адвоката Крюкової М.В.

В свою чергу відповідачем не подано заяви щодо неспівмірності понесених судових витрат зі складністю справи.

Таким чином судові витрати позивача у справі складаються із судового збору в розмірі 2147,20грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн, що в загальному становить 12147,2грн.

Відтак з врахуванням часткового задоволення позову на 75,64%, відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1625,43грн та 7570грн витрат на професійну правничу допомогу, що в загальному становить 9195,43 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,264,265,273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором в сумі 30161,40 грн, з яких 10200 грн. тіло кредиту та 19961,40 грн. проценти за користування кредитом, а також судові витрати в загальному розмірі 9195,43 грн., з яких судовий збір 1625,43 грн. та витрати на професійну правничу допомогу- 7570 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ

УКРАЇНА», місце знаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15 офіс 118/2;

відповідач:

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 30.05.2008 року.

Рішення складене 29.01.2024 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна