Справа № 444/764/23
Провадження № 2/444/79/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

16 грудня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката - Панюра Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №Л031220-3 від 03.12.2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №Л031220-3 від 03.12.2020 року з урахуванням Додаткової угоди до договору позики від 02.09.2022 року в сумі 233 825 (двісті тридцять три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 40 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 грудня 2020 року Позивач та Відповідач уклали Договір позики №Л031220-3 (надалі - Договір). 02 вересня 2022 року Позивач та Відповідач уклали Додаткову угоду до Договору позики (надалі - Додаткова Угода).

Відповідно до п. 1 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 255 878,70 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 70 копійок, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 39,90 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 6 413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів, в свою чергу, Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк та згідно з визначеним цим Договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде 6 413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення Договору, тобто до 03.12.2022 року. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною.

Згідно із п. 5.5 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 Договору відповідно до Графіку повернення Позичальником грошових коштів, а саме: 14 802,90 (чотирнадцять тисяч вісімсот дві) гривні 90 копійок, що еквівалентно 371 (триста сімдесят один) долар США 00 центів до «03» жовтня 2022 року включно; 14 802,90 (чотирнадцять тисяч вісімсот дві) гривні 90 копійок, що еквівалентно 371 (триста сімдесят один) долар США 00 центів до «03» листопада 2022 року включно; 226 272,90 (двісті двадцять шість тисяч двісті сімдесят дві) гривні 90 копійок, що еквівалентно 5671 (п`ять тисяч шістсот сімдесят один) долар США 00 центів до «03» грудня 2022 року включно.

Позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти, що підтверджується Розпискою, зі змісту якої вбачається, Відповідач отримав від Позивача суму позики в повному обсязі, що підтверджується підписами сторін на Договорі, за якими Відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів, в обумовленому Сторонами розмірі.

Так, на підтвердження укладення Договору та передання грошових коштів за ним відповідно до власного вільного волевиявлення, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, Відповідач власноруч склав, написав та підписав Розписку, якою підтвердив, що отримав позику від Позивача у розмірі 255 878,70 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 70 копійок, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 39,90 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 6 413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів.

Відповідач частково виконав обов`язок повернути грошові кошти Позичальнику, а саме повернув грошові кошти у розмірі, який еквівалентний 371 (триста сімдесят один) долар США 00 центів на дату здійснення платежу.

Надалі, після спливу строку повернення позики, Відповідач умисно ухилився від виконання обов`язку повернути грошові кошти, у зв`язку із чим у Відповідача утворилась заборгованість у сумі, еквівалентній 6 042 (шість тисяч сорок два) долари США 00 центів, що свідчить про порушене майнове право Позивача, та є достатньою правовою підставою для звернення до суду з метою захисту та відновлення порушеного права Позивача, шляхом примусового стягнення грошових коштів із Відповідача.

Позивач зазначає, що розписка є належним доказом для підтвердження наявності факту заборгованості Відповідача, оскільки містить всі необхідні реквізити, що повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №524/4946/16-ц від 08 липня 2019 року, зокрема, остання містить: дату укладення договору, яка співпадає з моментом передачі коштів, умови договору, засвідчує факт передачі Позивачем грошових коштів Відповідачу, та зобов`язання останнього повернути отримані в борг кошти у визначений Договором строк.

Відповідач, всупереч п. 7 Договору не здійснив повернення грошових коштів відповідно до затвердженого графіку та у визначений Договором строк. У Позивача наявний оригінал Розписки без будь-яких поміток, що свідчить про те, що обов`язок Відповідача повернути позику не виконаний.

У зв`язку з порушенням Відповідачем свого обов`язку, передбаченого Договором, у нього виникла заборгованість в розмірі, що еквівалентний 6 042,00 доларів США, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 38,70 гривень) на день звернення до суду з цією позовною заявою становить 233 825,40 (двісті тридцять три тисячі двадцять п`ять) гривень 40 копійок - сума заборгованості за Договором, яка підтверджується та обґрунтовується наступним. Керуючись принципом свободи договору, Позивач та Відповідач домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде еквівалентна 6 413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів на дату здійснення платежу. Відповідач частково виконав обов`язок повернути позику, сплативши грошові кошти у розмірі 371 (триста сімдесят один) долар США 00 центів, а відтак основна сума боргу, яка підлягає поверненню еквівалентна 6 042 (шість тисяч сорок два) долари США 00 центів, що за курсом продажів доларів СІІІА в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 38,70 гривень) на день звернення до суду з цією позовною заявою становить 233 825,40 (двісті тридцять три тисячі три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 40 копійок.

Крім того, позивач поніс судові витрати на суму сплати судового збору у розмірі 2 338,25 гривень та 93 530,16 гривень на правову допомогу.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 233 825,40 (двісті тридцять три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 40 копійок та судові витрати.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (арк. спр. 36-37, том 1).

14.04.2023 року до суду поступив відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 . У відзиві відповідач посилається на те, що 03 грудня 2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач передав йому у власність, а він прийняв грошові кошти в сумі 174 621,75 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот двадцять одну) гривню 45 копійок, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США= 28,65 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 6095 (шість тисяч дев`яносто п`ять) доларів США, в свою чергу, він як Позичальник зобов`язався повернути позику у визначений цим договором строк. Також, сторони Договору домовилися про те, що дана позика є безпроцентною. Крім того, з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за цим Договором, 03.12.2020 року між ОСОБА_2 та ним було укладено Договір Застави транспортного засобу, предметом якого була передача в заставу рухомого майна, а саме: автомобіля AUDI, модель, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, колір- СІРИЙ, державний номер НОМЕР_2 . На час звернення з даним позовом до суду він повністю повернув грошові кошти, які отримав від Позивача в справі. Загальна сума, яку на даний час він сплатив ОСОБА_2 становить 13 573 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят три) долари США, що підтверджується відповідними розписками. Ще до підписання додаткової угоди до Договору позики №Л031220-3 від 03.12.2020 року - 02.09.2022 року, він повернув позивачу 7573 долари США, що на 1478 долари США більше ніж він отримав по борговій розписці від 03.12.2020 року. Що стосується додаткової угоди до Договору позики №Л031220-3 від 03.12.2020 року та боргової розписки від 02.09.2022 року, то до 03 грудня 2022 року він повернув Позивачу 6000 доларів США, про що позивач написав йому відповідну розписку від 30.11.2022 року. За таких обставин, поданий до нього позов є безпідставним та таким, що вводить суд в оману. Відповідач стверджує, що ОСОБА_2 навмисно приховав від суду той факт, що на сьогоднішній день відповідно до Договору позики №Л031220-3 від 03.12.2020 року, та згідно Додаткової угоди до Договору Позики від 02.09.2022 року, він фактично повернув 13 573 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят три) долари США, що підтверджується відповідними розписками. У зв`язку з наведеним, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

20.09.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив подана представником позивача адвокатом Дзіковським М.Ю. (арк. спр. 104, том 1). У відповіді на відзив представник зазначає, що у Відзиві на позовну заяву Відповідач стверджує, що до 03 грудня 2022 року повернув Позивачу і кошти у розмірі 6000 доларів США. На підтвердження цієї обставини долучає розписку Позивача від 30 листопада 2022 року. Позивач повністю заперечує факт повернення йому грошових коштів у розмірі 6000 доларів США. Вказані грошові кошти Позивач від Відповідача не отримував, а долучена розписка Позивача від 30 листопада 2022 року не є достовірним доказом, оскільки останнім не підписувалась та є підробленим документом. Позивач не виконував власноручний підпис, який міститься на розписці від 30 листопада 2022 року, та зазначає, що такий підпис візуально відрізняється від підписів Позивача. Разом з тим, Позивач з метою спростування обставин, викладених у Відзиві на позовну заяву вимушений звернутись в правоохоронні органи. Для встановлення ідентичності підпису Позивача на спірній розписці є необхідність у призначені судово почеркознавчої експертизи. Позивач заявить відповідне клопотання перед початком судового засідання. Крім цього, враховуючи те, що Позивач категорично заперечує обставину щодо повернення йому грошових в розмірі 6000 доларів США та підписання ним розписки від 30 листопада 2022 року, а Відповідач стверджує протилежне, то з метою повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи вбачається необхідність у визнанні явки Позивача та Відповідача обов`язковими для надання пояснень з приводу повернення грошових коштів та підписання розписки від 30 листопада 2022 року. На підставі вищевикладеного, позивач просить позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Справу було призначено 17.05.2023 року, 21.06.2023 року, 19.07.2023 року, 13.09.2023 року, 25.10.2023 року, 04.12.2023 року, 29.01.2024 року, 06.03.2024 року, 08.04.2024 року, 18.04.2024 року, 27.06.2024 року, 30.07.2024 року, 07.10.2024 року, 05.11.2024 року, та 16.12.2024 року.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року відмовлено в прийнятті клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Дзіковського М.Р. від 26.08.2024 року про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року залишено без розгляду клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Дзіковського М.Р. від 26.09.2024 року про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи.

Представник позивача в судове засідання 16.12.2024 року не прибув, на адресу суду подав письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 16.12.2024 року щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Панюра Н.Ф. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила. Зазначила, що надана позивачем експертиза проведена по копії розписки, а тому не може бути належним доказом у справі. Сам позивач від проведення експертизи відмовився. Крім того, стверджує, що відповідач повернув кошти позивачу за договором позики в сумі 7573 дол. США, що перевищує вказану в розписці суму. Також представник зазначила, що витрати на правничу допомогу в розмірі 93 тисячі гривень є надмірними. Просила у задоволенні позовних вимог та в стягненні судових витрат відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панюра Н.Ф., дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, і одночасно він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року (справа № 604/1038/16-ц) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року (справа № 466/8648/15) зазначено, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 03 грудня 2020 року укладено договір позики №Л031220-3 (арк. спр. 24-25, том 1). Сторони під час розгляду справи не заперечили, що між ними було укладено зазначений договір позики. Згідно з п. 1 цього договору, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 174 621, 75 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот двадцять одна) гривня 45 копійок, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США= 28,65 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 6095 (шість тисяч дев`яносто п`ять) доларів США, в свою чергу, Позичальник зобов`язався повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде 6095 (шість тисяч дев`яносто п`ять) доларів США 00 центів, курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 12 (дванадцять) місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 03.03.2021 року. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною.

Згідно із договором позики від 03 грудня 2020 року, сума позики, встановлена п.1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі (пункт 2 договору).

Відповідно до п. 7 договору позики від 03 грудня 2020 року, по закінченню строку позики, Договір може бути пролонговано за домовленістю сторін.

Згідно з п. 13 договору позики від 03 грудня 2020 року, з метою забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань за цим Договором, в тому числі, щодо повернення суми позики та сплати можливих штрафних санкцій, Позичальник укладає договір застави транспортного засобу (далі «Договір застави»), предметом якого є передачу в заставу рухомого майна: автомобіль AUDI, модель А6, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ-СЕДАН-В, колір СІРИЙ, державний номер НОМЕР_2 , та належать «Позичальнику» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 29.07.2020, ТСЦ 4641.

02 вересня 2022 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору позики №Л031220-3 від 03 грудня 2020 року (арк. спр. 26-27, том 1).

У Додатковій угоді вказано, що відповідно до ст.651, 652 та 654 Цивільного кодексу та на виконання п.7 Договору Позики від 03 грудня 2020 №Л031220-3 (надалі «Договір»), за взаємною згодою Сторони домовились внести зміни в п. 1, 5, 6 Договору виклавши їх в наступній редакції:

«п.1. Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 255878,70 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 70 копійок, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 39,90 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 6413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів, в свою чергу, Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде 6413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів, за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 03.12.2022 (третього грудня дві тисячі двадцять другого року). За домовленістю Сторін позика є процентною.»

Згідно із п. 5.5 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 Договору відповідно до Графіку повернення Позичальником грошових коштів, а саме: 14 802,90 (чотирнадцять тисяч вісімсот дві) гривні 90 копійок, що еквівалентно 371 (триста сімдесят один) долар США 00 центів до «03» жовтня 2022 року включно; 14 802,90 (чотирнадцять тисяч вісімсот дві) гривні 90 копійок, що еквівалентно 371 (триста сімдесят один) долар США 00 центів до «03» листопада 2022 року включно; 226 272,90 (двісті двадцять шість тисяч двісті сімдесят дві) гривні 90 копійок, що еквівалентно 5671 (п`ять тисяч шістсот сімдесят один) долар США 00 центів до «03» грудня 2022 року включно.

Відповідно до п. 6 Договору в редакції, затвердженій Додатковою угодою, Позика може бути повернута Позикодавцю достроково.

Відповідно до розписки від 02 вересня 2022 року (оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи, арк. спр. 28, том 1), відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав позику від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 255 878,70 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень) 70 копійок, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 39,90 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 6 413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів, і зобов`язувався повернути цю суму ОСОБА_2 в строк до 03 грудня 2022 року включно.

Суд враховує положення ч.1 ст. 530 ЦК України, відповідно до якого якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин сторін та розгляду справи, не передбачено заборони на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Такі правові висновки суду підтверджуються правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року в справах №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року по справі №723/304/16-ц.

У висновку, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц зазначено, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, на які посилаються та які стверджують сторони, можуть і повинні бути доведені лише належними, допустимими, достовірними доказами, які у своїй сукупності є достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи ствердив, що всі кошти він повернув позивачу, а тому в нього перед позивачем заборгованість відсутня. На підтвердження цього відповідачем суду надано оригінали розписок, які видані йому позикодавцем, а саме: розписка від ОСОБА_2 від 04 січня 2021 року на суму 53 долари США, розписка від ОСОБА_2 від 03 лютого 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 02 березня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 01 квітня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 30 квітня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 04 червня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 05 липня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 06 серпня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 03 вересня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 05 жовтня 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 05 листопада 2021 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 02 грудня 2021 року на суму 421 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 05 січня 2022 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 08 лютого 2022 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 02 березня 2022 року на суму 421 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 05 квітня 2022 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 06 травня 2022 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 02 червня 2022 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 05 липня 2022 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 05 серпня 2022 року на суму 371 долар США, розписка від ОСОБА_2 від 01 вересня 2022 року на суму 371 долар США (арк. спр. 230-250, том 1).

Однак, зазначені вище розписки не підтверджують повернення отриманих відповідачем в позику грошових коштів в сумі 255 878,70 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень) 70 копійок, що за курсом продажів доларів США в AT КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 39,90 гривень) на день укладення цього Договору еквівалентно 6 413 (шість тисяч чотириста тринадцять) доларів США 00 центів, відповідно до укладеної 02.09.2022 року Додаткової угоди до договору позики №Л031220-3 від 03 грудня 2020 року, та стосуються періоду до 02 вересня 2022 року, тобто до отримання відповідачем в позику грошових коштів на підставі розписки від 02 вересня 2022 року, оригінал якої надано позивачем до матеріалів справи.

Крім цього, відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено ксерокопію розписки від ОСОБА_2 від 30 листопада 2022 року на суму 6000 доларів США (арк. спр. 69). Під час розгляду справи оригінал такої розписки відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч.1 ст.106 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи позивач та його представник заперечили факт повернення відповідачем грошових коштів в сумі 6000 доларів США та факт написання такої розписки. Позивачем надано суду Висновок експерта №061 за результатами почеркознавчої експертизи від 06.11.2023 року, який складений 24 листопада 2023 року (арк. спр. 137-149, том 1), яка проведена за заявою представника позивача адвоката Дзіковського М.Р., однак, суд не бере поданий позивачем висновок експерта до уваги, оскільки експертиза проведена по технічній копії розписки, а експерт не попереджався судом про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України.

Суд враховує те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

У справі яка розглядається надана позивачем розписка від 02 вересня 2022 року встановлює факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також в розписці зазначено про зобов`язання позичальника повернути борг у визначений строк.

Відповідачем жодних належних та допустимих доказів повернення коштів отриманих в якості позики за розпискою від 02 вересня 2022 року суду не надано.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.

Враховуючи наведені вище правові висновки, а також беручи до уваги, що відповідач свої зобов`язання за договором позики №Л031220-3 від 03.12.2020 року з урахуванням Додаткової угоди до договору позики від 02.09.2022 року не виконав, що зумовило виникнення у позивача права на звернення до суду із даним позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, належить зазначити таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням вищенаведеного, із відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_2 належить стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 25 копійок.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані ордер серії ВС №1191577, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001661 від 29.08.2019 року адвоката Дзіковського Максима Романовича Договір-доручення про надання правової (правничої) допомоги від 14.05.2021 року, Додаткову угоду від 14.05.2021 року, Види та обсяг правової (правничої) допомоги, розмір та порядок оплати винагороди (гонорару) від 22.07.2022 року (арк. спр. 8-17, том 1).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, присутність на них адвоката позивача, тривалість судових засідань, та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає обґрунтованим та доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання йому професійної правничої допомоги.

А відтак, з відповідача на користь належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 82, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики №Л031220-3 від 03.12.2020 року з урахуванням Додаткової угоди до договору позики від 02.09.2022 року в сумі 233 825 (двісті тридцять три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне рішення суду складено 23.12.2024 року.

Суддя: Олещук М. М.