Справа № 699/1366/24
Номер провадження № 2/699/529/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області ускладі головуючого судді Літвінової Г.М., секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області адвокат Перебийніс Світлана Василівна від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , та здійснити поділ квартири між сторонами у рівних частках. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину указаної квартири.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.1991, який був розірваний рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 30.07.2024.

Під час шлюбу позивач разом з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу набули у власність квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за відповідачем.

Так як шлюб між сторонами розірвано, то позивач хоче визначити свою частку у спільному майні подружжя і з метою забезпечення права кожної із сторін на придбане майно, необхідно визнати за кожною із сторін право власності на 1/2 частину спірної квартири. Зазначає, що спору щодо розподілу іншого майна подружжя, крім спірної квартири, у сторін не виникає.

Ухвалою суду від 29.08.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від позивача та його представника надійшла заява, у якій вони просили здійснювати розгляд справи у їхню відсутністю, наполягають на задоволенні позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, відзив на позов до суду не подав.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Між сторонами 10.08.1991 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 , виданим Угловатською сільською Радою Христинівського району Черкаської області.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 02.10.2004, під час шлюбу на ім`я відповідача було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

В укладенні договору брало участь Корсунь-Шевченківське відділення Черкаської філії закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".

Згідно з п. 4.1 цього договору Покупець і Банк зобов`язалися укласти між собою кредитний договір, виконання якого буде забезпечено договором іпотеки, де предметом іпотеки буде згадана квартира.

Скасувальна умова у цьому договорі зазначена у п. 6.1 договору, згідно з нею невиконання Банком чи Покупцем зобов`язань щодо розрахунків за квартиру у термін до 35 днів з моменту укладання цього договору, договір вважається розірваним і всі права і обов`язки сторін, включаючи право власності на цю квартиру залишаються за Продавцем.

Згідно з отриманою судом відповіддю №902566 від 13.11.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за позивачем, який має РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровано на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , дата реєстрації права власності 02.10.2004.

Відповідно до даних Будинкової книги на спірну квартиру у ній зареєстровані позивач, відповідач та їхні діти.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з таких норм права.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

У даній справі спірну квартиру набуто 02.10.2004, тобто після 01.01.2024, тобто правовідносини сторін у справі регулюються нормами СК України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Крім того, касаційний цивільний суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 462/518/18, провадження № 61-13422св19, виснував, що факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

У даному спорі відповідач жодним чином не спростовував факт належності сторонам спірної квартири на праві спільної сумісної власності.

Вирішуючи даний спір суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 565/495/18, провадження № 61-1539св19, згідно з яким поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

У даному спорі позивач не заявляла вимоги щодо поділу майна в натурі, отже суд розглядає вимогу щодо спірної квартири в контексті визнання за позивачем права на частку в праві спільної сумісної власності.

З огляду на викладене суд виснує, що спірна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому суд визначає рівними розмір часток сторін у праві спільної власності на вказану квартиру.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач заявила позовні вимоги у розмірі 58 300,00 грн, відповідач не заперечив проти такої оцінки спірноїквартири.

Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Визначити рівними розмір часток колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільному сумісному майні подружжя та визнати за кожним з них право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.