РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Мукачево Справа №303/8707/24

2/303/1844/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання з 1/4 до 1/3 частки від заробітної плати відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2022 року по справі №303/7943/21, судом ухвалено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання (надалі Дитина), у розмірі всіх видів заробітку відповідача щомісячно.

ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку зі вступом Дитини на навчання за контрактом до ДНЗ «Ужгородський національний університет» для здобуття ступеню магістра за спеціальністю «право», її матеріальний стан значно погіршився. Натомість відповідач отримує пенсію та заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Ухвалою суду від 29.10.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.11.2024 року позивач звернулася до суду із заявою про усунення недоліків та подала позовну заяву у новій редакції.

На підставі ухвали суду від 14.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому висловив свої заперечення щодо позовних вимог та у задоволенні позову просив відмовити.

За доводами відповідача позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її матеріальний стан погіршився.

Крім того, оскільки аліменти з нього стягуються у розмірі частки від доходу, то в разі збільшення доходу, збільшується і відповідна сума сплачуваних аліментів.

Також відповідач посилається на те, що стан його здоров`я погіршився через видалення нирки, а тому він перебуває на постійному спостереженні у лікаря та через загострення хвороби два рази перебував у 2024 році на стаціонарному лікуванні в КНП «Лікарня Святого Мартина».

17.12.2024 року від позивача на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовну заяву та звернула увагу на те, що виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача не перебуває на виконанні у органі виконавчої служби. Надана відповідачем довідка про доходи від 29.11.2024 10-27/465, на думку позивача, не може бути належним доказом по справі.

Поряд з цим, ОСОБА_1 підтвердила, що отримувала на свій рахунок кошти зазначені у цій довідці, однак вона не впевнена у правильності здійснення таких відрахувань із заробітної плати відповідача. Позивач вважала, що ОСОБА_2 здійснює сплату аліментів із усіх своїх доходів добровільно, оскільки виконавчий лист їй було повернуто. На думку позивача, відповідач не надав доказів того, що сплачує аліменти зі своєї пенсії, а також не підтвердив додаткових витрат на лікування, які б погіршили його матеріальне становище.

Водночас, позивач вважає, що підтвердженням того, що її матеріальний стан змінився є те, що вона здійснює оплату за навчання сина, який до вступу на магістратуру навчався на бюджетній формі, відтак, наразі її витрати на його навчання збільшилися.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2003 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4 (а.с. 17).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 07.04.2009, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.3).

На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 лютого 2022 року присуджено стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 05.10.2021 року і до закінчення Дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення Дитиною двадцяти трьох років (а.с. 5).

Згідно з довідкою про здобувача освіти, за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 16.09.2024 №334438, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» на магістра денної форми навчання, за спеціальністю - «081 право» (а.с.4).

Позивач здійснила оплату за навчання сина ОСОБА_3 за перший семестр, курсу магістратури, денної форми навчання у сумі 22300,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки 0.0..1 від 03.09.2024 (а.с. 32).

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки про доходи від 12.11.2024 № 10-27/454, виданої централізованою бухгалтерією Управління освіти культури, молоді та спорту Мукачівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_1 працює в Мукачівській школі мистецтв ім. Св. Мартона на посаді викладача фортепіано, концертмейстера, та за період травня-жовтня 2024 року отримала заробітну плату, допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 192545,16 грн (без утримання прибуткового податку та військового збору).

З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи суд приймає також до уваги наступне.

Згідно з приписами частини восьмої та дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За загальним правилом, встановленим статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В свою чергу, Главою 16 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Відповідно до частини першої ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Аналіз змісту вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому, частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України визначене нормативне правило, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 року по справі № 381/2423/20)

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи фактичні обставини справи на предмет їх відповідності вищенаведеним положенням законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до даних довідки про доходи від 29.11.2024 №10-27/465, виданої централізованої бухгалтерією Управління освіти, культури молоді та спорту Мукачівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2 , працює у Мукачівській школі мистецтв ім. Св. Мартона на посаді викладача вокалу та за період з травня по жовтень 2024 року отримав заробітну плату, допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 179324,38 грн (без утримання прибуткового податку, військового збору та аліментів).

Зазначена довідка містить інформацію щодо стягнення з відповідача аліментів у травні 2024 року в сумі 6069,30 грн, червні 2024 року в сумі 7781,00 грн, липні 2024 року в сумі 5678,00 грн, серпні 2024 року в сумі 4579,00 грн, вересні 2024 року в сумі 4921,05 грн., жовтні 2024 року в сумі 8771,00 грн. (а.с. 45).

Поряд з цим, відповідно до даних довідки Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області від 13.12.2024 року № 85720/24.3-20 з 01.02.2024 року по теперішній час не перебуває на виконанні виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 . Аліменти в період з 01.02.2024 по 01.12.2024 через депозитний рахунок відділу ДВС не стягувались (а.с.52).

В контексті наведеного, слід звернути увагу на те, що позивач у відповіді на відзив підтвердила, що отримувала від ОСОБА_2 кошти вказані в довідці про доходи від 29.11.2024 №10-27/465, хоч і не впевнена у правильності таких відрахувань із заробітної плати відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач фактично підтвердила, що не зважаючи на те, що виконавчий лист щодо примусового стягнення аліментів з відповідача на утримання їх повнолітнього сина не перебуває на виконанні в територіальному органі виконавчої служби, проте вона одержувала від відповідача кошти зазначені в довідці про доходи від 29.11.2024 №10-27/465. Загальна сума сплачених коштів за період з травня по жовтень 2024 року складає 37799, 35 грн., що становить більше половини всієї вартості навчання за контрактом ОСОБА_3 (вартість навчання - 66900,00 грн з 01.09.2024 по 31.12.2025).

Заробітна плата, допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 за травень-жовтень 2024 року складає 192545,16 грн. (а.с. 30).

Згідно з даними виписки із медичної карти стаціонарного хворого №732/2024, №19393/2024, відповідач дійсно хворіє та перебував на стаціонарному лікуванні з 11.01.2024 по 15.01.2024 та з 30.09.2024 по 03.10.2024, має діагнози: кіста єдиної лівої нирки (№28.1), ниркову коліку зліва (№23).

Таким чином, в процесі судового розгляду справи, судом встановлено, що відповідач фактично сплачує на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 кошти добровільно в сумі, яка за шість місяців перевищує фактично половину суми вартості його навчання.

Сам по собі факт того, що відповідач крім заробітної плати почав отримувати пенсію не є безумовною підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів. Оскільки, позивач не має перешкод щодо пред`явлення виконавчого листа про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання для виконання до органу виконавчої служби, який у такому випадку буде здійснювати стягнення аліментних платежів у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2022 по справі №303/7943/21.

Слід також констатувати, що позивач не надала суду належних, достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням саме у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача.

Таким чином, враховуючи в сукупності вищенаведені обставини по справі, принцип рівності прав та обов`язків батьків, матеріальний стан обох сторін, а також те, що відповідач дійсно хворіє, не відмовляється від участі в утриманні повнолітнього сина та сплачує кошти на його на утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та непідтверджені належними і достатніми доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд вважає за необхідне віднести судові витрати по сплаті судового збору на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 280, 281, 283, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати віднести на рахунок держави.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

5. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Кость